Copyright © Ondřej Šebesta, 2016

Illustrations © Žaneta Kortusová, 2016

Cover and layout © Josef Kroupa, 2016

Czech Edition © Nakladatelství Epocha s. r. o., 2016

ISBN (e-Pub) 978-80-7557-331-5

ISBN (mobi) 978-80-7557-332-2

Říká se, že opravdu dobré anekdoty jsou buď nemravné, na zavření, anebo jdou na tloušťku. My se pokusíme tento mýtus vyvrátit. Nepoužijeme žádné opravdu sprosté slovo, nebudeme se posmívat politikům (byť by se nám hodně chtělo) a váženým čtenářům slibujeme, že pouhým čtením na váze rozhodně nepřiberou.

Do tohoto výběru jsme mimo jiné zařadili i anekdoty z pracovního prostředí. Podobnost sekretářek či manažerů s vašimi kolegy je čistě náhodná. Pokud se tam někdo z vás pozná, pak platí staré přísloví: „Nemá smysl rozbít zrcadlo, máš-li křivou hubu!“

Najdete zde i anekdoty mírně nekorektní a škodolibé, ale i ty patří k životu, jehož těžkosti nám právě humor pomáhá překonávat. Z vlastní zkušenosti vím, že nejbrutálnější anekdoty si mezi sebou vyprávějí právě naši hendikepovaní spoluobčané a že vtipy o sobě nejčastěji sbírají policisté a blondýnky, tak jaképak pokrytectví!

Luxusní automobil

Do prodejny vozů značky Ferrari přijde muž na první pohled postižený a vypadá to, že nejen fyzicky. Hovoří jen s velkými problémy. Prodavač jej vyhodnotí jako obtížného čumila a vypraví se ho zahnat.

„Budete si přát?“

„Co, co, co stojí ttttakové auto?“

Prodavač trpělivě sděluje ceny jednotlivých modelů. Žádné auto není pod čtyři miliony.

Muž se rozhlíží a nakonec se rozhodne: „Ttttak já bych si vzal ttttohleto žžžžluté!“

Z igelitky začne sypat balíčky pětitisícovek a prodavač jen zírá: „Proboha, kde jste to vzal?“ „Vyvyvyhrál jsem jackjackpot – 60 milionů!“

Prodavač hlesne: „To by měl snad klepla pepka!“

Pán se na něj podívá a odpoví: „Tttttaky mě tttto tttrochu lízlo…“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Frekvence 1

Do rádia volá muž a v přímém vysílání říká do éteru, že našel v Praze na Smíchově peněženku, ve které bylo 6000 korun a 200 euro.

Moderátor Mareš je nadšen: „A vy byste rád naším prostřednictívm našel majitele?“

„Ne, toho já znám, v peněžence byla vizitka – je to nějaký Jan Novák z Příbrami.“

„A vy byste mu chtěl tu peněženku vrátit…“

„Ne, já jsem vás chtěl jen požádat, jestli byste mu nezahráli.“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Na psychiatrii

Veronika a Michal jsou oba pacienty na psychiatrii. Jednoho dne se procházejí okolo bazénu a vtom Michal náhle skočí do vody. Potopí se jako kámen a už nevyplave. Veronika okamžitě skočí za ním, aby ho zachránila. Ponoří se na dno a vytáhne Michala ven. Když se o tomto hrdinském činu dozví ředitel ústavu, okamžitě dá příkaz Veroniku propustit, protože doznal, že je duševně naprosto stabilní a příčetná. Jde tedy k ní, aby jí sdělil velkou novinu: „Veroniko, mám jednu dobrou a jednu špatnou zprávu. Nejprve dobrá zpráva, a sice, že můžeš opustit ústav, neboť jsi byla schopna zachránit jinému pacientovi život. Myslím tedy, že jsi opět mentálně v pořádku. Špatná zpráva je ta, že se Michal, kterého jsi zachránila, krátce poté oběsil v koupelně na pásku z kalhot svého obleku. Je mi to líto, je mrtev.“

Veronika se na něj krátce podívá a prohlásí: „On nespáchal sebevraždu, to já jsem ho tam pověsila, aby uschl.“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Nový pracovník

Šéf dává instrukce nováčkovi: „Já moc nemluvím, ale když na vás ukážu prstem, tak ihned přijďte k mému stolu.“

„Já toho také moc nenamluvím, ale když zavrtím hlavou, tak to znamená, že nepřijdu.“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Personální rozhovor

„A jaký by byl můj plat?“ ptá se kandidát.

„Ze začátku patnáct tisíc a později více,“ odpovídá pracovník HR.

„Dobře, tak to já bych raději přišel později.“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Hádanka

Jaký je rozdíl mezi Windows a naší vládou?

Žádný, všichni věří, že příští verze bude stabilnější…

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

John pozval svoji matku na večeři

Během večeře si matka nemohla nevšimnout, že jeho spolubydlící Julie je velmi pěkná. Už dlouho měla podezření, že John má se svojí spolubydlící vztah, a teď byla ještě zvědavější. Při jídle proto sledovala jejich reakce, snažila se zjistit, zda je mezi Johnem a jeho spolubydlící něco víc než jen pohledy. Jako by četl její myšlenky, John povídá: „Já vím, co si musíš myslet, ale mohu tě ujistit, že Julie a já jsme skutečně jen spolubydlící!“

Asi o týden později přišla Julie za Johnem a povídá: „Od té doby, co tu byla tvoje matka na večeři, nemohu najít tu krásnou stříbrnou naběračku na omáčku. Myslíš, že ji mohla sebrat?“

John povídá: „Sice o tom pochybuji, ale pro jistotu ji napíšu.“

Sedl si a napsal: Milá mami, já netvrdím, že jsi z mého bytu sebrala naběračku na omáčku, ani netvrdím, že jsi ji nesebrala. Faktem však zůstává, že ode dne, kdy jsi tu byla na večeři, naběračka chybí. S láskou John.

O pár dní později dostal John od své matky dopis a v něm stálo: Drahý synu, já netvrdím, že s Julií spíš, ani netvrdím, že s Julií nespíš. Faktem však zůstává, že kdyby spala ve své vlastní posteli, tak by v ní už dávno tu naběračku na omáčku našla. S láskou máma.

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Absence

„Pane kolego, před měsícem jste chtěl volno na pohřeb švagra, minulý týden synovce a teď zemřela vaše teta. Nechtěl byste si vzít dva týdny dovolené v celku a pochovat celé to vaše zatracené příbuzenstvo?“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Snaživý úředníček

Snaživý úředníček pozval svého šéfa na večeři k sobě domů. Ženuška naklidila a uvařila a vše probíhá podle plánu. Malá dceruška v rozkošných šatičkách nesměle zírá na cizího pána. Pan šéf se snaží být milý a zeptá se, proč tak kouká.

„Chtěla bych vás vidět pít, tatínek říkal, že chlastáte jako prase!“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Každý začátek je těžký

Jedna mladá slečna se učí jezdit na koni. Dnes poprvé bude skákat přes překážky. Ale nepovedlo se to tak úplně, protože se kůň překážky lekl a zůstal stát. Slečna setrvačností přeletěla střemhlav přes překážku. To celé pozoruje její mladší bratr. „Ségra, dobrý, ale příště nezapomeň toho koně vzít s sebou!“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Pojď si radši se mnou zaběhat

Běhá si tak zajíc po lese, běhá, když najednou vidí jezevce, jak hulí marihuanu.

Zajíc povídá: „Jezevče, jezevče, co to děláš, takový krásný den a ty si takhle ničíš zdraví! Pojď si radši se mnou zaběhat!“

Jezevec uzná, že má zajíc pravdu, a tak si s ním jde zaběhat.

Běhají, běhají, když najednou potkají vlka, úplně opilého, ale ten chlastá dál.

Zajíc povídá: „Vlku, vlku, co to děláš, takový krásný den a ty si takhle ničíš zdraví! Pojď si radši se mnou zaběhat!“

Vlk uzná, že má zajíc pravdu, a tak si s nimi jde zaběhat.

Běhají, běhají, když najednou potkají lišku, jak šňupe kokain.

Zajíc povídá: „Liško, liško, co to děláš, takový krásný den a ty si takhle ničíš zdraví! Pojď si radši se mnou zaběhat!“

Liška uzná, že má zajíc pravdu, a tak si s nimi jde zaběhat.

Běhají, běhají, když potkají medvěda, jak čichá toluen.

A všichni povídají: „Medvěde, medvěde, co to děláš, takový krásný den a ty si takhle ničíš zdraví! Pojď si radši s námi zaběhat!“

Medvěd otevře jedno oko a povídá: „Nikam nejdu, kašlu na vás! Pokaždý, když si dá zajíc extázi, tak všichni běháme po lese jak magoři!!“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Zase pozdě

„Nováku, jak to, že jdete teprve teď do práce?“

„Sám jste mi včera říkal, že si mám noviny laskavě přečíst doma!“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Kibicové

V hospodě se probírá fotbal – dnes za přítomnosti jednoho z hráčů. „Pověz nám, rozumí ten váš trenér vůbec kopané?“ ptá se rozhořčeně jeden fanda.

„Náhodou perfektně! Před zápasem nám přesně vysvětlí, jak máme hrát, abychom vyhráli, a po zápase zase dokonale zanalyzuje, proč se to nepovedlo!“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Kolegové

Mladý muž jde s přítelkyní nakupovat do města a na přechodu potkají nádherný vůz značky Rolls-Royce. Mladík horlivě pozdraví muže uvnitř a své přítelkyni se pochlubí, že je to jeho kolega z práce. „Co tam dělá u vás ve firmě, že má takové fáro?“

„On podepisuje ty dopisy, co já nosím na poštu.“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Věštkyně

Panu Novákovi věští vědma z křišťálové koule budoucnost:

„Vidím luxusní vilu, mercedes, bazén a krásnou mladou ženu.“

„No to je úžasný!“

„A vidím také vás! Stojíte tam a čumíte na to dírou v plotě!“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Policejní matika

Kapitán vyučuje policejní nováčky matematiku.

„5 – 7 + 2 = 0, chápete?“ ptá se.

Nováčci samozřejmě nechápou.

„Dobrá, vysvětlíme si to na příkladu. V autobuse jede pět policistů, sedm jich vystoupí. Kolik policistů musí nastoupit, aby v autobuse nikdo nebyl?“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

V ZOO

Machruje žirafa před myší: „To je tááák super mít dlóóóuuuhej krk. To pak když něco jím, tak to tak dlóóóuuuho jde krkem, že si to můžu pořádně vychutnat.“

Myš jen kouká a žirafa dál namyšleně pokračuje: „No a když je teplo, tak ta studená voda jde tak dlóóóuuuho tím krkem, že mě krásně ochladí…“

Vtom to myš už nevydrží a říká: „A už jsi někdy blila?!“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Ruská ponorka

Na břehu moře kdesi na Sibiři sedí chlap a chytá ryby. Najednou se z vody vynoří americká ponorka, otevře se poklop a ven vyleze voják. Chvíli se kouká dalekohledem kolem dokola a pak zakřičí: „Směr severo-severovýchod!“

Zaleze, zabouchne poklop a ponorka zmizí v moři. Chlap chvíli čumí jak trubka, ale pak se vrátí k chytání ryb. Pár minut nato se vynoří z vody další ponorka, tentokrát ruská, otevře se poklop, vyleze voják a kouká kolem.

Když uvidí rybáře, začne na něj hulákat: „Hééj, ty tam! Nebyla tady náhodou před chvílí americká ponorka?“

A rybář na to, jako že jo, že byla.

„A kterým směrem odplula?“

„Směrem na severo-severovýchod.“

„Ty vole, nemachruj a ukaž rukou, ne!“

••••••••••••••••••••••••••••••••••••••

Smutná událost

„Slyšel jsi o tom, že náš šéf zemřel?“

„No ano, a celou dobu si kladu otázku, kdo zemřel s ním.“

„Jak to s ním?“

„Na parte je napsáno, že s ním zemřel jeden z našich nejschopnějších lidí…“

Většina ostatních knížek židovských anekdot vychází ze sbírky Karla Poláčka, a je tudíž svázána především s jeho dobou. Jen zřídka se v těchto knížkách objevují anekdoty z doby poválečné – ať už z období reálného socialismu u nás, anebo z bojišť židovsko-arabských válek.

Tato knížka má být odpovědí na to, zda si mohou zachovat své kouzlo židovské anekdoty, aniž by se odehrávaly v Haliči na přelomu století 19. a 20. století nebo za první republiky v Maiselově ulici. Zda můžeme někdy opustit klasické onikání a zda se místo hebrejských slovíček mohou objevit i silnější výrazy. Zkrátka, zda židovské anekdoty přežily rok 2000.

Epochální záměr nabídnout čtenáři novodobou edici knížek anekdot pokračuje po Moderních židovských anekdotách dalším svazkem – tentokráte na manželské i nemanželské téma.

Anekdoty, i když třeba o zvířatech nebo o Marťanech, stejně nejsou o ničem jiném, než o mezilidských vztazích, a legalizace těchto vztahů je jen dalším (marným) pokusem o kvadraturu kruhu. Není tedy divu, že je manželství častým a vděčným zdrojem nejrůznějších vtipů a anekdot.

Ondřej Šebesta

SLUŠNÉ

ANEKDOTY

Ilustrovala Žaneta Kortusová.

Obálku s využitím ilustrace Žanety Kortusové

a grafickou úpravu navrhl Josef Kroupa.

Redakce Eliška Tersago.

Vydalo Nakladatelství Epocha s. r. o.,

Kaprova 12, 110 00 Praha 1,

v roce 2016 jako elektronickou knihu.

První vydání.

Sazbu a litografii provedlo studio Prestig.

Digitalizaci provedla Dagmar Wankowska.

Knihy Nakladatelství Epocha můžete zakoupit

u svého knihkupce nebo si je lze objednat:

písemně na adrese: Kaprova 12, 110 00 Praha 1 – Staré Město,

telefonicky na čísle: 224 810 353,

e-mailem na adrese: objednavky@epocha.cz,

na internetové stránce: www.epocha.cz