Detektívna kancelária Leo & Leo (2)

Tvrdohlavý papagáj

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na

www.fragment.sk

www.albatrosmedia.sk

Tobias Bungter & Andrea Köhrsenová

Detektívna kancelária Leo & Leo (2) – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2016

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná

bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Tobias Bungter & Andrea Köhrsenová

Detektívna kancelária Leo & Leo (2) – Tvrdohlavý papagáj

Originál Leo & Leo: Die launische Lora, Band 2 vydalo vydavateľstvo moses. Verlag GmbH, Kempen, Nemecko, 2012

Text and illustrations copyright © moses. Verlag GmbH, Kempen, 2012

ISBN: 978-3-89777-677-7 (moses.)

All rights reserved.

Preklad Ema Liptáková

E-book konverziu vytvorilo Grafické a DTP studio Fragment

Vydalo vydavateľstvo Fragment v Bratislave v roku 2016 v spoločnosti Albatros Media Slovakia, s. r. o., so sídlom Mickiewiczova 9, Bratislava, Slovenská republika

Číslo publikácie 1 259.

Redakčná a jazyková úprava Klára Vargová

Zodpovedná redaktorka Tatiana Floreková

1. vydanie

Objednávky kníh:

www.albatrosmedia.sk

eshop@albatrosmedia.sk

tel.: 02/4445 2048

© Albatros Media Slovakia s. r. o., 2016. Všetky práva sú vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie kopírovať a rozmnožovať za účelom rozširovania v akejkoľvek forme alebo akýmkoľvek spôsobom bez písomného súhlasu vydavateľa.

Translation © Ema Liptáková, 2016

E-book konverzia © Grafické a DTP studio Fragment, 2017

ISBN v tlačenej verzii 978-80-564-0207-8

ISBN e-knihy 978-80-564-0246-7 (1. zverejnenie, 2017)

Kráľovská úloha

1

Telefón v Leonardovej ruke zahral Pre Elišku. Dvojčatá okamžite vedeli, čo to znamená. Nová úloha pre ich detektívnu kanceláriu Leo & Leo! Leonia rýchlo zatvorila okno, pretože Kevin Elvis, zvedavý chalan od susedov, nemusí počuť všetko.

O tom, že sa s bratom stali nástupcami skvelých slávnych londýnskych detektívov Leopolda a Leopolta, sa totiž nesmie nikto dozvedieť. Starí muži chceli odísť do dôchodku a za pokračovateľov si vybrali práve Leoniu a Leonarda. Ale nebolo by dobré, keby sa to dozvedeli zločinci na celom svete.

„Vzduch je čistý,“ oznámila Leonia.

Leonard prikývol a stisol tlačidlo reproduktora, aby mohla počúvať aj sestra.

„Detektívna kancelária Leo & Leo, pri telefóne Leonard. Ako vám môžem pomôcť?“

„To som ja, Alžbeta druhá, britská kráľovná.“

Dvojčatá naprázdno preglgli.

„Vaša výsosť,“ hlesol Leonard.

„Ale no tak!“ zasmiala sa kráľovná. „Vy dvaja ma tak predsa nemusíte oslovovať. Stačí teta Lizzy!“

„Ako je možné, že viete tak dobre po nemecky?“

„Máme to v rodine. Teraz poďme k veci. Ešte raz vám veľmi pekne ďakujem za nájdenie slávneho obrazu Muž so psom. Znova visí v múzeu, kde sme najmodernejšie poplašné zariadenie nahradili supermoderným poplašným zariadením. Žiaľ, ten naničhodník Profesor nám v poslednej sekunde unikol. Našťastie, jeden z mojich agentov je mu v pätách.“

„Blahoželám, vaša výsosť... ehm... teta Lizzy.“

Kráľovná pokračovala: „Dnes ráno, skôr ako som si vypila pravidelnú šálku čaju, sa však spojenie s ním prerušilo. Netuším, kde by mohol byť, dokonca je možné, že ho Profesor zajal. Dostal sa ku mne len agentov papagáj.“

V tom okamihu sa do rozhovoru zapojila Leonia.

„Jeho papagáj? Prečo má tajný agent papagája?“

„Všetci moji tajní agenti majú papagáje. Samozrejme, sú špeciálne vycvičené, vedia si zapamätať tajné správy a na povel ich zopakovať. Je to oveľa bezpečnejšie ako e-maily, četovanie či telefonovanie. Tie papagáje sú dokonca oveľa spoľahlivejšie než samotní agenti. Niektorí z mojich špiónov sú možno dvojití agenti, no o dvojitom papagájovi ešte nikto nikdy nepočul. Tie vtáky sú dušou kráľovskej tajnej služby.“

Leonard to zhrnul: „Takže jeden z vašich agentov zmizol, ale jeho papagáj tu zostal. Zapamätal si o Profesorovi nejakú informáciu?“

V telefóne zaznel kráľovský povzdych. „To práve nevieme. Papagáj odmieta rozprávať. Má veľmi zlú náladu.“

„Možno preto, lebo jeho agent zmizol,“ nahlas uvažoval Leonard. „Určite boli dobrí priatelia.“

„Môže to tak byť. Agenti síce z času na čas zmiznú, ale ešte nikdy sa nestalo, že by so mnou prestal komunikovať niektorý z ich papagájov. Iba Lora je tvrdohlavá. Akoby každá sekunda nebola vzácna. Musíme zistiť, aké budú ďalšie Profesorove kroky.“

„A my by sme teraz mali zariadiť, aby Lora prehovorila?“

„Presne tak, moji milí,“ pritakala kráľovná. „Je to dôležitá úloha a nie je nebezpečná. Ideálne sa hodí pre nástupcov Leopolda a Leopolta. Ujmete sa jej, však?“

„Pravdaže, vaša výsosť. Teda vlastne teta Lizzy.“

„Výborne! Leopold s Leopoltom sú na ceste k vám a stretnete sa...“

„Prosím?“ poslednú vetu Leonard nepočul, pretože ponad ich dom práve preletelo hlučné lietadlo.

„Bratia Leo a Leo sú na ceste k vám,“ zopakovala kráľovná. „Dnes popoludní vás budú čakať na tajnom mieste.“

„Kde to miesto je?“

Kráľovná sa zasmiala.

„Ak to poviem do telefónu, už to nebude tajné. Aj tak veľmi dobre viete, kde to miesto je. Veľa šťastia s Lorou!“

Cvak. Kráľovná ukončila hovor.

Viete, kde je to tajné miesto?

Leovia z neba

2

Zatiaľ čo Leonard táral nezmysel za nezmyslom, Leonia premýšľala, aké tajné miesto mohla mať kráľovná na mysli. Sadla si na parapetnú dosku a hľadela von oknom, ani čoby riešenie mohla vyčítať na oblohe.

Vtom na to prišla.

Riešenie bolo naozaj na oblohe. Lietalo tam akrobatické lietadlo a vypúšťalo dym, ktorým vo vzduchu namaľovalo veterný mlyn.

Leonia ani na okamih nezapochybovala, že lietadlo poslala kráľovná.

„Leonard, je to ten starý veterný mlyn,“ povedala. „Tam sa máme s bratmi stretnúť.“

Leonard bol síce trochu naštvaný, ale musel uznať, že jeho sestra kráľovnej tajný odkaz rozšifrovala správne. Prv než znamenie na oblohe znovu rozfúkal vietor, dvojčatá si čo najrýchlejšie napísali domácu úlohu z matematiky. Potom nasadli na bicykle a vydali sa k starému mlynu na poli za mestom.

Ako sa k nemu blížili, uvideli, že Leopold s Leopoltom ukrývajú akrobatické lietadlo za stoh sena. Starý mlyn bol spustnutý a opustený, len občas v ňom mládež organizovala nepovolené večierky. Práve preto sa všade naokolo povaľovalo množstvo prázdnych fliaš a steny boli počmárané grafitmi. Na tajné stretnutie to nebolo zlé miesto, hoci dvojčatám nebolo veľmi po chuti.

Starí muži už na nich čakali. Bratia svojich detektívnych nasledovníkov srdečne privítali a podali im drevenú skrinku s kráľovským erbom.

„Prosím,“ povedal Leopold. „Toto je papagáj s najhoršou náladou na svete.“

Leonia nazrela do skrinky jedným zo vzduchových otvorov, ktoré boli vyvŕtané na jej boku.

„To je naozaj taká mrzutá?“

„V porovnaní s ňou je aj morská škľabka rozosmiata,“ odvetil Leopold. „Keďže ste vyriešili prípad Muža so psom, určite sa vám podarí rozveseliť aj náladovú Loru.“

„Buďte však opatrní,“ dodal Leopolt. „Profesor sa v nijakom prípade nesmie dozvedieť, že Lora je tu. Ten zmiznutý agent sa totiž vydával za Profesorovho spolupracovníka, takže Lora vie, kde má zločinec ústredie a čo má najbližšie za lubom. Profesor urobí všetko pre to, aby sa Lory zmocnil. Našťastie netuší, že existujete vy dvaja.“

Leonardovi sa rozbúšilo srdce. Naposledy im Profesor unikol iba o vlások. Tentoraz to azda vyjde.

„Je isté, že ten agent bol Profesorovi na stope?“

„Na sto percent,“ ubezpečil ho Leopolt. „Neexistuje totiž veľa zločincov, ktorí majú na ľavej ruke šesť prstov a v jednom kuse kýchajú.“

Leonia prikývla.

„V tom prípade nesmieme strácať čas.“

„Výborne. Len čo niečo zistíte, zavolajte nám.“

„Pravdaže.“

Bratia sa rozlúčili a nastúpili naspäť do dvojplošníka, ktorý sa zakrátko s rachotom rozbehol po strnisku a vzápätí vyletel do výšky.

„Mali by sme ísť domov,“ povedala Leonia.

Leonard ďalej zamyslene stál.

„Vraveli, že Profesor netuší, že existujeme. Podľa mňa to nie je pravda, lebo by som mohol prisahať, že ten darebák už pri tomto starom mlyne bol.“

Prečo si Leonard myslí, že Profesor tam už niekedy bol?

Hlupáci

3

Keď Leonard ukázal na stenu s odtlačkom ľavej ruky so šiestimi prstami, Leonii na chrbte naskočili zimomriavky. Naozaj tu už Profesor bol? Žeby predsa len vedel, že s bratom pracujú ako detektívi?

„Ten odtlačok je už starší. Ktovie, kedy tu Profesor bol.“

„Leonard, poďme okamžite domov!“

„Súhlasím. Začína to tu byť strašidelné.“

Našťastie rodičia boli na vegetariánskom kurze jogy pre manželské páry, takže deti mohli drevenú skrinku s papagájom nepozorovane odniesť do svojej izby. Len čo skrinku otvorili, Lora z nej vyletela, dvakrát obkrúžila miestnosť a usadila sa na najvyššej poličke knižnice. Veľkým zobákom vyťahovala knižku za knižkou a hádzala ich na zem.

„Hej, Lora,“ napomenul ju Leonard. „Máš nám prezradiť, kde je Profesor, nie ničiť knižky. Láskavo nechaj všetky moje diely série Emil z Lönnebergy na pokoji!“

Namiesto odpovede Lora zhodila na zem niekoľko Leoniiných plyšových hračiek.

„Ach jaj!“ zašomrala Leonia. „Zdá sa, že má zlú náladu. Navyše, ak by sa nám aj podarilo prinútiť ju rozprávať, určite bude hovoriť po anglicky. Bez Labernády, čiže špeciálneho nápoja pre detektívov, sme v kaši.“

Vtom Lora po prvý raz prehovorila: „Táradlo!“ zaškriekala. „Trúba! Nešika! Dubová hlava!“

Preletela ponad stojaciu lampu a na koberci pod ňou sa objavila zelenkastá škvrnka.

„Hlupák! Šašo počmáraný! Zelenáč! Ťarbák!“

Leonard vytiahol papierovú vreckovku a koberec očistil.

„Ako tajný papagáj jej veličenstva zrejme Lora hovorí viacerými jazykmi. A zdá sa, že pozná veľa slov.“

Leonia sa rozhodla, že sa pokúsi byť trpezlivá.

„Lora, prezraď nám, kde sa skrýva Profesor. Vieš, čo je zač?“ Načmárala čosi do zápisníka a podržala to papagájovi pred zobákom. „Kde je tento muž?“

Lora naklonila hlavu, akoby premýšľala.

Potom na okamih prižmúrila oči a zakrátko pristála na zemi ďalšia nádielka.

„Slaboch! Tupec! Opičiak!“

Leonard si prekrížil ruky na hrudi.

„Vieš čo, Lora? To, čo tu predvádzaš, my vieme už dávno. Pľuhák! Morka! Holiatko! Sliepka ošklbaná! Hlúpy vták!“

Lora sa naňho prekvapene pozrela, nato sklonila hlavu a schovala ju pod krídlo. Už ani nepípla.

Leonia pokrútila hlavou.

„Leonard, to nebol najlepší nápad. Teraz je smutná.“

„To som nechcel. Mrzí ma to.“

„Nemali sme sa jej hneď vypytovať na Profesora. Najskôr sa musíme postarať o to, aby sa u nás cítila dobre.“

„Máš pravdu. Možno je hladná.“

„Čo jedia papagáje?“

„To vie najlepšie Lora.“

Leonard sa naklonil a tichým hlasom sa vtáka opýtal: „Lora, dáš si slnečnicové semienka? Tekvicové jadierka? Arašidy? Nejaké chrobáky?“

Spod vtáčieho krídla sa ozvalo nezrozumiteľné zamumlanie.

„Rozumel si jej?“ opýtala sa Leonia.

„Znelo to ako pápá, ja. Žeby sa s nami lúčila? To nemôže!“

„Nie,“ odvetila Leonia. „Chce niečo úplne iné. Počkaj tu, o chvíľu sa vrátim.“

Čo chce Leonia doniesť Lore?

Table of Contents

Kráľovská úloha

Leovia z neba

Hlupáci