PODPOŘTE NAKLADATELE

PŘÍMÝMI NÁKUPY

NA JEHO ESHOPU

knihy, CD, DVD

a digitální produkci

najdete na

http://www.eshop.carpe.cz

POMŮŽETE VYDÁNÍ

DALŠÍCH TITULŮ

Děkujeme a vážíme si vaší přízně!

O knize

Sbírku Radosti života vydal František Gellner ve svých dvaadvaceti letech, v nejbouřlivějším období svého bohémského života. (Prvotinu Po nás ať přijde potopa! publikoval o dva roky dříve ještě coby maturant.).

Básně jsou koncipovány jako stručné záznamy životních příhod studenta, který svůj čas tráví nejraději v kavárnách a hospodách. Gellner usiloval o zrušení hranice mezi literaturou a skutečným životem autora a polemicky se tak vymezoval vůči silně stylizované tvorbě symbolistů a dekadentů.

O radostech života, jimiž rozuměl především alkohol a sex, psal s otevřeností, která se v české literatuře do té doby nevyskytla. Typickými náměty básní jsou divoké flámy a chvilková erotická dobrodružství, dějištěm je pak nejčastěji hospoda, městská ulice či hodinový hotel.

Slovník sbírky je plný výrazů ze všední velkoměstské mluvy a vulgarismů, jež s oblibou staví do kontrastu s konvenčními poetickými obraty, či výrazy z oblasti odborného vyjadřování a žurnalistiky.

Tyto kontrasty mezi vysokým a nízkým stylem jsou hlavním nástrojem Gellnerovy kritiky oficiálních norem uměleckých a společenských. Připojil se tak soudobé protiměšťácké kritice anarchistů. Se sebeironickým úsměškem nahlížel ale také na samo bohémství, které je jako životní program bezvýchodné.

Svým pravidelným a jednoduchým tvarem připomínají básně této sbírky pouliční popěvky. Není divu, že se také díky svému písňovému rytmu zpívaly po hospodách i v kabaretech.

Pro nonkonformní mládež jsou Gellnerovy básně atraktivní stále – svědčí o tom i to, že některé z nich zhudebnily punkrockové skupiny Visací zámek, Volant nebo Malomocnost prázdnoty a také písničkáři Jaromír Nohavica, Pepa Nos či Jan Burian.

(Zdroj: web ČRo, 16. 7. 2010)

O autorovi

František Gellner (1881-1914),

básník, kreslíř a ilustrátor, silně ovlivněný anarchistickým hnutím. Po absolvování gymnázia v rodné Mladé Boleslavi se pokoušel o studium na technických školách, z nich však nakonec zamířil na zahraniční malířské akademie. Od roku 1911 pracoval v Lidových novinách. Po vypuknutí první světové války byl odvelen na haličskou frontu a 13. září 1914 zde byl prohlášen za nezvěstného.

Dílo

Po nás ať přijde potopa! (1901), Radosti života (1903), Cesta do hor a jiné povídky (1914), Nové verše (1919, posmrtně), Don Juan (1924, posmrtně).

František Gellner

Radosti života

Carpe diem

2017

František Gellner

Radosti života

Používání elektronické verze knihy je umožněno jen osobě, která ji legálně nabyla, a jen pro její osobní a vnitřní potřeby v rozsahu stanoveném autorským zákonem. Elektronická kniha je datový soubor, který lze užívat pouze v takové formě, v jaké jej lze stáhnout z portálu nebo v aplikaci. Jakékoliv neoprávněné užití elektronické knihy nebo její části, spočívající např. v kopírování, úpravách, prodeji, pronajímání, půjčování, sdělování veřejnosti nebo jakémkoliv druhu obchodování nebo neobchodního šíření, je zakázáno! Zejména je zakázána jakákoliv konverze datového souboru nebo extrakce části nebo celého textu, umisťování textu na servery, ze kterých je možno tento soubor dále stahovat, přitom není rozhodující, kdo takovéto sdílení umožnil. Je zakázáno sdělování údajů o uživatelském účtu jiným osobám, zasahování do technických prostředků, které chrání elektronickou knihu, případně omezují rozsah jejího užití. Uživatel také není oprávněn jakkoliv testovat, zkoušet či obcházet technické zabezpečení elektronické knihy.

Všechna práva vyhrazena.

Tato publikace ani její část nesmí být publikována, uchovávána v rešeršním systému nebo přenášena jakýmkoli způsobem (včetně mechanického, elektronického, fotografického či jiného záznamu) bez předchozího souhlasu nakladatelství.

No part of this may be reproduced in any form or by any elektronic or mechanical means including information storage and retrieval systems, without permission in writing from the author. The only exception is by a reviewer, who may quote short excerpts in a review.

© Carpe diem, 2017

www.carpe.cz

Made in Moravia, Czech Republic, EU

978-80-7487-228-0 (pdf)

978-80-7487-229-7 (epub)

978-80-7487-230-3 (mobi)

I.

A nastává mi, tuším, vážná jízda.

Před sebou samým v dálku utíkám.

Mé srdce, to si bezstarostně hvízdá,

a rozum ptá se nudně kudy kam.

Buď sbohem, podunajská metropole,

ulice křivé, jež jste patřily

na mne, jak ztrácím klobouky a hole

za tmy se domů klátě opilý.

Na Prater jistě stěží zapomenu,

kde hýříval jsem často za noci.

Za večeři tam koupí člověk ženu

s nádavkem venerických nemocí.

Hotely vždycky budou žít v mé touze

s portýry zdvořilými u vrátek,

s pokoji pro dva, s jedním ložem pouze

a s legiony drobných zvířátek.

Na policii budu myslit v světě,

jíž osoba má spáti nedala,

která v mém opuštěném kabinetě

spisy a třaskaviny hledala.

A s šantány se těžce loučit budu,

v nichž večer chudý sbor své písně pěl,

i s kavárnami. Mám tak rád jich nudu.

Dvě mladá léta jsem v nich prodřepěl.

II.

Napsala mi psaní

srdce mého paní,

že mne bude milovati

do skonání.

Duše moje klidná

se zas rozrušila.

Proč mi děláš těžké srdce,

moje milá?!

Jako kočka s myší

se mnou jsi si hrála,

o lásce a záští stejně

jsi mi lhala.

Chtěl jsem tvoje srdce,

podalas mi kámen.

Zvolna dohořel mi v duši

bílý plamen.

Hlava má je chorá,

a tak teskno je mně.

Pohádky mi vyprávět chce

černá země.

Za bezesných nocí

v lampy pološeře

šílenství mi dutě buší

na mé dveře.

Má tvé rudé rety

rozevřené v smíchu,

na panenském čele pečeť

krutých hříchů.

Má tvé modré oči

dětinské a lhavé

a tvé zlatě prozářené

vlasy plavé.

Má tvé bílé tělo

s všemi dary blaha.

Nelítostně na mé dveře

biješ nahá.

Hlava má je chorá,

a tak teskno je mně.

Pohádky mi vyprávět chce

černá země.

III.

Pod Svatou Horou v Příbrami

najal jsem za sedm zlatých

pokoj s třiceti soškami,

kříži a obrazy svatých.

Zima je věru trapná dost

každému božímu tvoru.

V létě táhnou mně pro radost

poutníci na Svatou Horu.

Přišlo procesí z Bavor. V něm

(pět neděl je tomu nyní)

holku jsem viděl – – oči jsem

nechat moh na Němkyni.

Zbožně jsem na ni zřel, bezmála

jak středověký šlechtic.

Ona se na mne usmála

srdce mé zlomiti nechtíc. – –

Zábavě naší nescházel

sentimentální nádech.

Večer jsem k městu ji provázel.

V noci jsem líbal ji v sadech.

IV.

Bláznění vjelo do párů

a v hudby potrhlou notu.

Sál byl pln kouře a výparů

piva a lidského potu.

V kole jsem pobyl jen krátký čas.

K tanci mi scházejí vlohy.

Hrubci mi šlapali – sper je ďas! –

na reumatické nohy.

Svou holku vzal jsem za ruku,

vyved ji z divého ruchu.

Šli jsme se nalokat v noční tmu

trocha čerstvého vzduchu.

A když jsme z hospody vyšli ven,

k sobě jsem přitisk ji prudce.

Dech ve vášnivý přecházel sten,

chvět se nám počaly ruce.

Vysokou zdí byl obehnán dům. –

Přemilosrdný bože,

jakés to stvořil milencům

tvrdé svatební lože!

V.

Ožeň se, bratře, ožeň se, bratře!

Ostatně je mi to jedno, s kým.

Ožeň se, bratře, ožeň se, bratře!

(Chci se zas opít šampaňským.)

Skromní lidé mívají štěstí.

Nečiníš velkých nároků.

Někdo ti pomůže nudu tvou nésti,

někdo ti hnít bude po boku.

Snadno leze riskovat radosti chudé.

Duše je po nich vyprahlá.

Když nejhůř bude, sklenka ti zbude,

srdce se utiší znenáhla.

Ožeň se, bratře, ožeň se, bratře!

Ostatně je mi to jedno, s kým.

Chci se zas opít! chci se zas opít!

chci se zas opít šampaňským!!!

VI.

A nový den se hlásil kuropěním.

Na nebi ztrácel se srp měsíce.

Znavena neustálým nočním bděním

zhasiti lampu chtěla sklepnice.

A krčma byla pustá již a prázdná.

Jen v koutě se kdos neměl ke spaní.

V svých očích nejistý měl pohled blázna

a hlavu těžkou klopil do dlaní.

Ten dal si znova nalít ještě jednu.

Počkej zde, děvče, až se napiju.

Rozum jsem ubil, však se brzy zvednu,

jen ještě co své srdce ubiju.

VII.

Já jsem k tobě nepřišel

v roztoužení tklivém.

Ruce jsem si zahřát chtěl,

mrtvé ruce zahřát chtěl

na tvém srdci živém.

V scenerii mladých let

hlavu skláním v žalu.

Poslední jsem probil vznět,

plachý, něžný srdce vznět,

ve špíně a kalu.

V bahně skončí moje dny

pro dar zapomnění.

Mosty jsou již spáleny,

mosty za mnou spáleny,

návratu již není.

Nebyl bych tak nesmělý

v posledním svém běhu,

kdyby ke mně nezněly,

hlasy měkké nezněly

a protějšího břehu.

Zkusil jsem dost bolesti,

snesu ještě více.

V pračkách měl jsem neštěstí

a u holek neštěstí

s dohrou na klinice.

Tyhle žaly – vzal je ďas!

Já se jenom střehu,

abych neuslyšel hlas,

něžných retů měkký hlas

s protějšího břehu.

Proto jsem ti políbit

nechtěl úběl čela,

proto zapřel jsem svůj cit,

bázlivě svůj zapřel cit. – –

Krev má vzdorně vřela.

Vřela a vře dneska zas

pro tvých očí něhu.

Opět mučí mne ten hlas,

něžných retů měkký hlas

s protějšího břehu.

A já k tobě nepřišel

v roztoužení tlivém.

Ruce jsem si zahřát chtěl,

mrtvé ruce zahřát chtěl

na tvém srdci živém.

VIII.

A přijde den a růže vonět budou

těžce a omamně.

Nad duší pustou, vyprahlou a chudou

zapláče touha mně.

A přijde den, a luh se zazelená,

zpěv zazní do ticha.

A země jako roztoužená žena

smyslně zavzdychá.

A přijde den, a žár se mladým lidem

rozlije po lících.

A panny touhou rozrušeným klidem

zapláčou v ložnicích.

A přijde den, a růže zavonějí.

– – Pověz mi, srdce mé,

v kterou poušť světa se svou beznadějí

se smutni skryjeme?

IX.

Na dnešek měl jsem pěkný sen

o tobě, moje milá.

Zdálo se mi, však zdálo jen,

že jsi mou ženou byla.

Tvrdý chléb chudoby rádi jsme

v lásce lámali spolu. –

Byl večer. Seděli za tmy jsme

u neprostřeného stolu.

Touha má kvésti počala.

Líbál jsem tvoje ruce.

Hlubokým dechem se zdvihala

hruď tvoje dětská prudce. – – –

V tom jsem se vzbudil. Na zemi

zavládlo přítmí ranní.

Skutečnosti sevřela srdce mi

ledově studenou dlaní.

Zase mně nemožnou zdála se

jistota krutého děje,

že sladká tíž tvého těla se

v náručí jiného chvěje,

že se tvá bytost zářivá

dechem jiného chvěje,

že mi než lítost nezbývá,

hořkost a beznaděje. –

Vstal jsem a pokojem kráčel jsem

dlouhými, prudkými kroky.

Budoucí život svůj viděl jsem,

dny marné a marné roky.

U okna stanul jsem. V svítání

spaly neznámé dálky.

Tam život je, bouří povstání

a zuří vražedné války.

Nutno je v životě účast mít,

k některé přidat se straně

a svoje srdce nastavit

dobře mířené ráně.

X.

Buď Matka boží pomocná

ti v stavu přetěžkém

Má milá, jsi prý nemocná.

Prý chodíš s útěžkem,

chacha!

prý chodíš s útěžkem.

V srdci ti píseň dozněla

tulácké svobody.

Vyhledala sis manžela

pro svoje porody,

chacha!

pro svoje porody.

Lásce, co v srdci kvetla kdys,

ať lehká zem je jí!

Kdybys mou byla, jistě bys

nebyla v naději,

chacha!

nebyla v naději.

Jsem na škodu jen bližním svým,

vlasti a národu.

Spaluju dechem mrazivým

veškerou úrodu,

chacha!

veškerou úrodu.

Můj zrak se vášní zakalil,

z mých retů dýchal blín.

Buď ráda, že jsem nespálil

tvůj požehnaný klín,

chacha!

tvůj požehnaný klín.

XI.

Konečně zármutek všechen

jak voda uplyne.

Věru, nějak se žije,

nějak se zahyne.

Hledím v ten krátký život:

Žalu i radosti dost.

Pak smrt se očekává

jako příjemný host.

Za svou vášnivou touhou

nekráčím ku předu.

Život mne neopíjí

kouzlem svých pohledů.

Ani ty černé oči

mne teď už netrýzní.

Jenom bolestná píseň

ještě mi v duši zní.

XII.

Rum smutně pil pan řiditel,

já srkal černou kávu.

On dřevěný již jazyk měl

a já měl těžkou hlavu.

Čas utíkal a utíkal,

a v rozespalé ticho

pan řiditel si naříkal,

že se mu ztrácí břicho.

A stěžoval si v slovech zlých

na nevděk obecenstva,

na tvrdá srdce hostinských,

na hlad a žízeň členstva.

Ediční poznámka

Naše vydání přebírá text z knihy Gellner, František: Básně. Spisy I. K vydání připravil Michal Huvar. Graficky upravil a sazbu provedl Petr M. Dorazil. Vytiskla tiskárna Ekon v Jihlavš. Vydalo nakladatelství Carpe diem jako svou 78. publikaci v Brumovicích roku 2006. Revizi textu jsme provedli podle titulu Gellner, František: Dílo. Svazek I, kritické hybridní edice vydané Ústavem pro českou literaturu AV ČR, v. v. i. / Akropolis v roce 2012.

M. H.

František Gellner

Radosti života

Vydalo nakladatelství Carpe diem jako svou 373. publikaci v Brumovicích roku 2017

Vydání první (v Carpe diem)

www.carpe.cz

Elektronické knihy pro iPad, doplněné filmy, koncertními záznamy, záznamy divadelních představení, rozhovory, autorským čtením, záznamy z archivů, fotografiemi a dalším bohatým multimediálním obsahem, najdete v aplikaci App Storu Carpe Diem Online.

Knihy, CD, DVD a e-knihy Carpe diem včetně multimediálních, jež doplňují filmy a koncerty, pro čtečky, tablety a počítače naleznete na webu http://eshop.carpe.cz.

978-80-7487-228-0 (pdf)

978-80-7487-229-7 (epub)

978-80-7487-230-3 (mobi)

Table of Contents

O knize

O autorovi

I.

A nastává mi, tuším, vážná jízda.

II.

Napsala mi psaní

III.

Pod Svatou Horou v Příbrami

IV.

Bláznění vjelo do párů

V.

Ožeň se, bratře, ožeň se, bratře!

VI.

A nový den se hlásil kuropěním.

VII.

Já jsem k tobě nepřišel

VIII.

A přijde den a růže vonět budou

IX.

Na dnešek měl jsem pěkný sen

X.

Buď Matka boží pomocná

XI.

Konečně zármutek všechen

XII.

Rum smutně pil pan řiditel,

Ediční poznámka