Slová uznania na úvod

„Uplynulých 23 rokov som radil onkologickým pacientom a ich rodinám a môžem odporučiť len hŕstku kníh. Kniha Sophie Sabbageovej Zaklínačka rakoviny sa práve dostala na prvé miesto v mojom zozname. Povedie vás procesom sebaobjavovania a umožní vám vytvoriť si v tele, mysli a duchu liečebné prostredie.“

Daniel Kennedy Contreras,

psychoonkologický poradca a výkonný

riaditeľ nemocnice Oáza nádeje

„Sophie Sabbageová je presvedčivá. Vďaka nenútenej kráse jej písania v čitateľovi hlboko rezonujú jej mocné odkazy a pravidelne som zisťoval, že mám slzy v očiach. V tomto útlom diele je nahustenej dosť poézie, vášne a zmyslu, aby vás to prinútilo znova zvážiť všetky stránky vášho života tým najzákladnejším spôsobom. Sophie spája svoj mimoriadny a dosiaľ nepreskúmaný spisovateľský talent a dvadsaťročné skúsenosti z práce s prekážkami stojacimi pred prirodzenou hodnovernosťou a vášňou v iných ľuďoch aj v nej samej. Táto kombinácia je výbušná.

Hoci je Zaklínačka rakoviny určená predovšetkým tým, čo majú rakovinu, je to povinné čítanie aj pre rodiny a priateľov, ktorí sa snažia pochopiť vnútornú skúsenosť s rakovinou a ako naozaj môžu niekoho podporovať a byť nápomocní. Zo Sophiinho diela okrem toho vyžaruje niečo, čo nám všetkým osvetľuje životné ciele. Píše z miesta, kde sú ľudia naplno odhalení a mučivo zraniteľní, a odvážne a štedro sa delí o ťažko nadobudnuté plody svojho vlastného nebezpečného bádania, čím poskytuje súdržný obraz o realite našej spoločnej existencie a hodnoverného spôsobu bytia, z ktorého sa všetci môžeme niečo naučiť.“

Robin Daly,

zakladateľ britskej onkologickej charity

Áno životu

„Nádherný ľúbostný list rakovine… jedna z najdojímavejších a najvplyvnejších kníh, aké som v živote čítal. Každý by mal vlastniť jeden výtlačok (nielen ľudia s rakovinou), prečítať si ho a pochopiť, ako si vybrať svoju vlastnú cestu. Skutočne úžasné.“

Tim Dingle,

mediátor, autor, komik a zakladateľ

hnutia Buďte každý deň úžasní

„Sophiina kniha dopodrobna opisuje jej cestu od slabosti po silu a poskytuje návod každému, kto hľadá posilnenie napriek desivej diagnóze rakovina. Uvádza, že možno nezmení váš stav, ale môže vám pomôcť zmeniť spôsob, ako si budete navykať na dané podmienky. Toto vzbudilo vo mne dojem, že to je kľúčový bod v liečbe. Váš postoj voči chorobe vás povedie po ceste, ktorú si naplánujete. Máte na výber, či nehodláte ustúpiť a vezmete veci do vlastných rúk, aby ste si vyliečili život, alebo môžete dovoliť, aby vám diagnóza zničila život, ktorý si zaslúžite. Ak patríte medzi nás, čo máme alebo sme mali rakovinu, prosím vás, prečítajte si Sophiinu knihu. Vypočujte si šepot, ktorý nesie jej múdrosť, čo vám umožní dovoliť, aby vám rakovina vyliečila život.“

Linda Brownová,

chiropraktička a pacientka s rakovinou

prsníka

„Ak máte rakovinu alebo ste nablízku niekomu s rakovinou, nech vám táto kniha niečo pošeptá. Nemusí kričať, no nenájdete v nej odsek, ktorý nie je praktický, vášnivý, naliehavý, sršiaci inteligenciou a prenikavým súcitom. Je napísaná veľmi ostro a úsporne, je však ako veľká kniha poézie – intímna spoločníčka v čase strachu, keď sa mimoriadne cení jasnozrivé, dobre informované, nekompromisné priateľstvo.“

Profesor William Torbert,

autor knihy Action Inquiry:

The Secret of Timely and Transforming Leadership

„Zo Sophiinej knihy som úplne vedľa. Je to múdrosť z obrovského, štedrého srdca a impozantnej inteligencie. Sophie hlbokomyseľne, vášnivo a zrozumiteľne predstavuje nový spôsob, ako reagovať na rakovinu zladením, preniknutím do väčšej hĺbky, upriamením sa na cieľ a prijatím jasných rozhodnutí o tom, čo budeme robiť a ako sa budeme liečiť. Jej kedysi smrteľná diagnóza jej prepožičiava hlas autority – vie, o čom hovorí – a zdá sa, že spálila všetko, na čom nezáleží, takže stále stojíme na prahu života a sme nútení pamätať na tajomstvo a vzácnosť toho, čo môže zmiznúť. Prostredníctvom jej neľútostne vyslovenej pravdy, úžasnej vôle po živote, nádherného písania a zmien v tradičnom vnímaní významu rakoviny nám ukazuje, ako povedať áno radosti a bolesti, zatiaľ čo si vynútime hodnotu, lásku a múdrosť zo všetkého, čo sa stane. Zaklínačka rakoviny je vlastne brilantný a inšpirujúci sprievodca pre nás všetkých, keď cítime, že nás telo, myseľ, choroba alebo náročné životné udalosti porazili.“

Rosie Jacksonová,

autorka, učiteľka tvorivého písania

„Sophie, ďakujem vám za vašu neuveriteľnú krásu a štedrosť. Sedím tu s uslzenými červenými očami a so sopľavým nosom, lebo som si prečítal váš… čo? Príbeh, život, knihu? Cítim sa plný života. Prebudený. Bunky rozžiarené nesmiernou odvahou a jasnou slobodnou vôľou, ktorú máte, aby ste nahliadli do svojich tieňov a našli vnútri opustené siroty, čo potrebujú, aby ich niekto priviedol do svetla. Aaaaaaachhhhh. Nadýchnite sa. A vydýchnite. Moja duša vám veľmi pekne ďakuje, že ste mi dnes večer zlomili srdce.“

Jason Harrison,

sprievodca životom a transformačný

komentátor

„Sophiina kniha inšpiruje, informuje a motivuje. Je to hold všetkým tým, ktorí sa nevzdali, všetkým, čo sa riadili svojím srdcom a vzali liečbu do vlastných rúk pomocou tradičnej medicíny alebo bez nej. To sú tí skutoční hrdinovia v medicíne a jej pomoc, aby im dodala odvahu, ktorú potrebujú, je dar pre všetkých.“

Dr. Dana Flavinová,

lekárka, vedkyňa, farmakologička

a zakladateľka nadácie pre kolaboratívnu

medicínu a výskum Collmed

„Dávni Vikingovia hovorievali, že Boh nakladá najťažšie bremeno na tých, ktorí sú najschopnejší prevziať tento náklad. Tak to je aj so Sophie Sabbageovou, ktorá nám vo svojej podnetnej knihe Zaklínačka rakoviny ukazuje, ako zmenila smrteľnú hrozbu na najvýnimočnejšiu a najpovznášajúcejšiu výzvu.

Je to jeden zo životných paradoxov, že Sophie celý svoj život pracovala ako životná poradkyňa a transformačná komentátorka a pomáhala druhým, aby prekonali strach a uvedomili si svoje ambície. Teraz, prostredníctvom vlastného utrpenia, sa Sophie ocitla v postavení, aby pomáhala miliónom ľudí zvíťaziť nad strachom – či už z rakoviny, hocijakej inej choroby, alebo naozaj akéhokoľvek iného strachu. Ak chcete nejaký dôvod, aby ste ráno vstali a usmiali sa na svet, prečítajte si Zaklínačku rakoviny a zistíte, ako sa tam dostala. Aj vás rozplače.“

Maggie Paganová,

novinárka píšuca pre Independent

a International Business Times

„Aká skvelá kniha! Predstavte si, že vás niekto začiatkom šesťdesiatych rokov minulého storočia pozval, aby ste si vypočuli anglickú skupinu, ktorá hrala v Hamburgu v bare. A mimochodom spomenul, že si hovoria The Beatles. Takto sa dá opísať moja reakcia na žiadosť, aby som si prečítal knihu Zaklínačka rakoviny, jednu z najpodnetnejších, najnápaditejších a najvyváženejších kníh, aké som čítal na tému, ako sa dá dobre a naplno prežiť pútavý život napriek vážnej diagnóze.

Ako lekár na pohotovosti pravidelne vídam onkologických pacientov. Táto diagnóza niekedy prichádza ako znepokojivé prekvapenie počas ich návštevy na pohotovosti. Iným sa táto diagnóza stanovila a ľudia hľadajú nádej a spôsob, ako zvládnuť rôznorodé výzvy sprevádzajúce vážnu chorobu. Často sa pacienti spýtajú, čo ešte môžu urobiť, aby si pomohli, okrem toho, čo im hovoria lekári. Pociťujem vďačnosť, že im môžem ponúknuť túto knihu.

Jedným z jej darov je, ako ctí trojicu ortodoxných lekárskych rád, alternatívnych modalít a vlastného zmyslu pre vnútornú presnosť. Je to dojemný príbeh a bohatá ponuka výučby a zdieľania, vynaliezavosti a povzbudzovania.“

MUDr. Bruce Nayowith

Všetky práva sú vyhradené. Nijaká časť tejto knihy sa nesmie reprodukovať, ukladať do informačných systémov ani prenášať v akejkoľvek podobe či akýmkoľvek spôsobom – elektronicky, mechanicky, fotokopírovaním, nahrávaním alebo inak – bez predchádzajúceho písomného súhlasu vlastníka autorských práv.

Copyright © 2016 by Sophie Sabbage

Translation © 2016 by Marián Pochylý

Cover design © 2017 by Marek Novák

Slovak edition © 2017 by Ikar

Z anglického originálu The Cancer Whisperer (Coronet, An imprint of Hodder & Stoughton, Veľká Británia, 2016) preložil Marián Pochylý

Redigovala Ľubica Janeva

Vydalo vydavateľstvo Ikar, a. s. – Príroda, Bratislava v roku 2017 ako svoju 1058. publikáciu v elektronickej podobe.

Prvé vydanie

Sadzba a zalomenie do strán 3H creative studio, spol. s r. o., Bratislava Návrh obálky Marek Novák

ISBN 978-80-5515296-7

ODMIETNUTIE ZODPOVEDNOSTI

Táto kniha obsahuje diskusie o zdravotných a medicínskych problémoch, najmä o rôznych liečebných postupoch, ktoré skúšam pri rakovine pľúc v neskorom štádiu. Nemá to byť a ani nie je náhrada za odborné lekárske rady. Akákoľvek kniha, ktorú odporúčam, alebo odkazy na internetové stránky majú za cieľ podeliť sa s mojím výskumom, ale nemajú to byť odporúčania, ako sa máte starať o svoje zdravie. Nie som lekárka. Keby ste náhodou mali otázky týkajúce sa nejakého medicínskeho problému, obráťte sa, prosím, na svojho lekára alebo hlavného zdravotníckeho konzultanta. Okrem toho vezmite na vedomie, že nemôžem niesť zodpovednosť za medicínske rozhodnutia, ktoré urobíte v dôsledku čítania tejto knihy. Skôr než siahnete po akomkoľvek mojom odporúčaní, prosím vás, aby ste sa obrátili na svojho lekára.

The Principle of False Cause Model: Copyright © K. Bradford Brown. PhD., 1984. Všetky práva vyhradené.

The Purpose Process: Copyright © K. Bradford Brown. PhD., 1990. Všetky práva vyhradené.

The Clarity Process: Copyright © K. Bradford Brown. PhD., 1984. Všetky práva vyhradené.

The Compass Model: Copyright © Sophie Sabbage, 2015. Všetky práva vyhradené.

The Regret Process: Copyright © Sophie Sabbage, 2015. Všetky práva vyhradené.

Môjmu milovanému Johnovi Sabbageovi

a našej životaplnej dcérke Gabrielle –

najlepšej medicíne.

A zosnulému Dr. K. Bradfordovi Brownovi

, ktorý ma naučil, ako mi nechcené udalosti

môžu vyliečiť život.

„Výnimoční pacienti odmietajú byť obeťami. Vzdelávajú sa a stávajú sa z nich odborníci na to, ako sa majú o seba starať. Pýtajú sa lekára, lebo chcú pochopiť svoju liečbu a zúčastňovať sa na nej. Vyžadujú dôstojnosť, individuálnosť a kontrolu bez ohľadu na to, aký priebeh má choroba.“

MUDr. Bernie S. Siegel

Svätá zem

Sophie Sabbageová

Existuje miesto na mape,

kde sa mapa už končí.

Bez smerovníkov či sprievodcov;

bez jazykov na preklad

či miest s milými názvami.

Existuje miesto na cestičke,

kde sa cestička končí.

Bez predpokladov či odhadov;

bez filozofie, čo vás povedie,

či prorokov, ktorých by ste poslúchali.

Existuje miesto na obzore,

kde sa obzor končí.

Dni sú bez západov slnka,

čas nemeria príliv ani odliv,

neobmedzujú vás hranice.

Existuje miesto na planéte,

kde sa planéta končí.

Nie sú tam krajiny ani zmluvy,

život neriadia zákony

ani viery.

Existuje miesto na mape,

kde sa mapa končí.

Jeho cesty sú zo svetla.

Všetko smeruje na skutočný sever.

Panuje tam zjavenie.

Predslov

Dr. Francisco Contreras

riaditeľ nemocnice Oáza nádeje, Tijuana, Mexiko

Vzdelanie chirurgického onkológa som získal na Viedenskej univerzite v Rakúsku a uplynulých tridsaťtri rokov pracujem ako odborník na rakovinu. Tisícky pacientov ma ako chirurga prosili: „Vyrežte tú rakovinu. Chcem ju dostať von zo seba!“ Mal som iba hŕstku takých pacientov, ako je Sophie Sabbageová. Vyniká, lebo v ten deň, keď jej diagnostikovali rakovinu, nepodľahla panike, ale začala s procesom objavovania. Sophie akceptovala fakt, že smrť nie je tragédia, ale prirodzená súčasť životného cyklu. Vytiahla si žihadlo smrti a uvoľnila svoju energiu, takže sa mohla zamerať na život. Znovuzrodenie našla v tejto jednoduchej pravde: Skutočnou tragédiou v živote je prechádzať ním ustráchane a nemohúcne, namiesto toho, aby sme prežili každú chvíľu radostne a láskyplne. Každý deň je vzácny dar od Boha a Sophie odhalila tajomstvá celkového zdravia vo svojom tele, v mysli a duchu. V tejto knihe sa delí o kľúče, ktorými odomknete možnosti, ako žiť naplno aj napriek či dokonca vďaka rakovine.

Profesor Viktor Frankl z mojej alma mater – Viedenskej univerzity – najlepšie učil jednu kritickú pravdu. Mal sa z neho stať nasledovník Sigmunda Freuda na pozíciu vedúceho katedry psychiatrie. Tragédiou osudu vôbec nemal šancu zaujať ju. Bol Žid, a keď sa Hitler dostal k moci, zbavili ho všetkého a uvrhli do Osvienčimu. Hoci v tábore smrti stratil celú svoju rodinu, prinútil sa žiť. Našiel zmysel vo svojom utrpení, žil ešte veľa rokov a učil ľudí túto kritickú pravdu: Nemôžete si vždy vyberať svoju životnú situáciu, ale môžete si vybrať svoj postoj a svoju reakciu. Sophie, ktorej mentorom bol priamy Franklov študent, si vybrala postoj, že bude žiť zmysluplne. Jej prístup je nákazlivý.

Pred niekoľkými rokmi som mal iného pacienta s podobným postojom, aký má Sophie. V roku 1986 prišiel z Londýna, aby sa liečil v nemocnici Oáza nádeje v Mexiku. Diagnostikovali mu rakovinu pľúc, ktorá sa mu rozšírila do chrbtice a pečene. Jeho onkológ na Harvey Street mu dal len tri mesiace života. Túto pochmúrnu prognózu neakceptoval a zvolil si alternatívnu liečbu rakoviny v mojej nemocnici. Do nemocnice ho priviezli na nosidlách, lebo nádory, ktoré mu tlačili na chrbticu, ho ochromili. Nikdy nezabudnem, ako sa nám všetkým pozrel do očí a povedal: „Budem žiť!“ Pôsobil tak presvedčivo, že jeho telo mu uverilo. Za dva týždne sa nádory zmenšili natoľko, že dočasné ochromenie sa skončilo. Z nemocnice vyšiel po vlastných. Po niekoľkých ďalších návštevách bola rakovina úplne na ústupe. Po tridsiatich rokoch žije a nemá ju! Len čo sa ocitol pred hrozbou rakoviny, nemárnil svoj čas na starosti. Prehodnotil svoje priority a ako poslanie si určil, že sa udobrí s deťmi, ktoré sa mu odcudzili. Jeho vzťah s rodinnými príslušníkmi začal liečiť a urobilo tak aj jeho telo. Dá sa povedať, že nechal rakovinu, aby mu vyliečila život.

Aj Sophie necháva rakovinu, aby jej vyliečila život. V tejto krásne napísanej knihe nehlása svoj odkaz o nádeji; naplňuje ho na stránkach, aby to všetci videli. Som si istý, že jej rady vás budú inšpirovať, ako premeniť rakovinu z krízy na cestu. Pri čítaní určite začnete Sophie ľúbiť a veriť jej, lebo otvorene hovorí o svojich skúsenostiach zo života s rakovinou. Zakaždým keď obrátite stránku, budete mať pocit, akoby vás na vašej ceste, na ktorej urobíte liečivé kroky, držala za ruku.

Úvod

Spomínam si, ako som šesť týždňov po diagnostikovaní „nevyliečiteľnej“ metastatickej rakoviny pľúc v štvrtom štádiu sedela v čakárni ožarovne v miestnej nemocnici. Chystala som sa na začiatok ožarovania veľkého nádoru na krčnom stavci C3, ktorý sa mi prežieral kosťou do chrbtice a spôsoboval mi značné bolesti. Mala som početné nádory na niekoľkých miestach – na pľúcach, lymfatických uzlinách, kostiach a mozgu –, ale tomuto sa rozhodli venovať zvláštnu pozornosť, lebo vystavoval moju pohyblivosť nebezpečenstvu a ohrozoval mi kvalitu života.

Podľa lekárov záchrana môjho života neprichádzala do úvahy, takže ich prvoradým cieľom sa stalo zachovať jeho kvalitu. To ma naštvalo. Zdalo sa, že ma odovzdali môjmu štatistickému osudu bez toho, aby mi dali šancu byť jedným z tých niekoľkých nevysvetliteľných osudov, ktoré zvíťazili nad jeho nepriazňou. Veľmi sa snažili nepoužívať slovo smrť ani ju neoznačili dátumom, ale keď sa so mnou zhovárali, tento podtext bol vždy prítomný: Nech sa stane čokoľvek, pani Sabbageová, nerobte si veľké nádeje, lebo určite zomriete. Ešte som dokonca ani nezačala s liečbou, ale nad hlavou sa mi už zatvárala hladina možností.

Kým som čakala na ožarovanie, ešte stále som bola v šoku. Súhlasila som, že sa najprv podrobím tejto konkrétnej liečbe, lebo bolo pre mňa veľmi ťažké, keď som sa v noci prehadzovala a vstávala zo sedavej polohy. Svoju štvorročnú dcérku som už nemohla zdvihnúť na ruky. Potrebovala som si aspoň krátko odpočinúť od bolesti, aby som premýšľala, počúvala, vypytovala sa, intuitívne chápala a nejako, akokoľvek si vybrala, čo, dopekla, urobím.

Stratila som duševnú rovnováhu. Moje ruky nevedeli nahmatať zábradlie, ktoré mi pomáhalo nájsť v tme cestu dole schodmi. Nové protokoly sa objavovali pomaly, ako sprievod trúchliacich za mojou predchádzajúcou existenciou: röntgenové vyšetrenia, konzultácie, cesty vlakom do Londýna za špecialistami, krvné skúšky, poistné formuláre, škrty v diári cez preddiagnostické termíny (napríklad spoločenské udalosti a obchodné stretnutia), ktoré hlasno oznamovali ľuďom skutočné správy.

Rakovina v okamihu vtrhla do môjho usporiadaného života ako nevítaná návštevníčka. Jedného dňa som sa cítila normálne a na druhý deň sa ojedinelá ostrá bolesť v chrbte ukázala ako veľký nádor tlačiaci na pohrudnicu mojich pľúc. Počas troch týždňov sa moja diagnóza odvíjala v mučivo pomalých znehybnených filmových obrazoch, pričom každý bol svojou presnosťou dokonale brutálny. Napokon som si vypočula, že mám v mozgu viac nádorov, než dokážu spočítať. Vesmír mi praskol ako balónik a ležal zošúverený v mojej trasúcej sa ruke.

S každým novým výsledkom vyšetrenia moja životná sila slabla a stenčovala sa ako ubúdajúci mesiac. Vykašliavala som krv a lapala po dychu, keď som vyšla hore schodmi. Ľavé oko mi tak zoslablo, že som musela prestať šoférovať. Bola som unavená a veľmi často mi bývala zima. Veľmi, veľmi zima. Možno to spôsobili dávky ožiarenia z toľkého röntgenovania, že všetko padalo tak rýchlo po špirále dole, ale strach a šok sú mocné sily, ktoré sa odrážajú telom ako guľky. Zdalo sa, akoby ma zabíjalo vlastné poznanie. Len čo som uverila, že život mám za sebou, začal ustupovať do inej miestnosti a pritom vymazával okná a mäkké bytové vybavenie, skladal mi budúcnosť, úhľadne ju ukladal do spodnej zásuvky, tlmil svetlá a zastavil hodiny na stene.

Vedela som, že ak sa mám pokúsiť dožiť sa piatych narodenín svojej dcérky alebo svojich štyridsiatych deviatych, potrebujem zmeniť svoje duševné rozprávanie. Nechcela som popierať, čo sa so mnou deje, ale nebola som ani ochotná poddať sa bezútešným predpovediam o svojom neúprosnom konci. Pociťovala som zúrivosť, keď sa ľudia začali so mnou lúčiť, a štekala som na sestričky, ktoré so mnou zaobchádzali tak, akoby som bola v domove pre umierajúcich. Chcela som poznať každý detail svojho stavu a odmietnuť, ako ho interpretujú všetci ostatní. Bola som ochotná odovzdať výsledok Bohu, ale nie lekárom ani štatistikám. Nech už to bolo akokoľvek možné, chcela som písať svoj vlastný príbeh a nech sa prepadnem, keby som sa stala postavou v ich príbehu.

V ten deň, keď som sa podrobila svojmu prvému ožarovaniu, môj manžel John prišiel so mnou do nemocnice. Kým sme sedeli v čakárni, dostala som nesmierne láskyplnú esemesku od priateľky. Keby John nesedel vedľa mňa, možno by som nedopustila, aby mi slzy tak voľne stekali. Sestrička, ktorá ma mala na starosti, pribehla ku mne a spýtala sa, či som v poriadku. Jej starosť ma skôr zadúšala, než upokojovala, akoby sa ma pokúšala zastaviť, nie podporiť, akoby mi slzy mohli nejako ublížiť, vyľakať ostatných pacientov či, ešte horšie, dovoliť im, aby plakali tiež. Existuje nejaký lepší čas na plač než tento? Jestvuje nejaký lepší čas uctiť si život, ktorý sa vytráca v dôsledku mojej diagnózy, žialiť za budúcnosťou, ktorú mi niečo vytrháva, kvíliť ako vdova za slabnúcim svetlom?

Teraz nebol čas na to, aby som stuhla od strachu, ale aby som cítila: aby som celkom existovala vo svojej skúsenosti; nechala každučký text a milujúce gesto rozbiť celú ulitu, v ktorej ešte stále bolo uzatvorené moje srdce; aby som bola dosť bdelá, opatrná a aktívna, takže by som si vážila uctievané veci, čo som si potrebovala zapamätať, a neopätované nádeje, nad ktorými som potrebovala žialiť. Uvedomovala som si stoické ticho, ktoré ako hustá hmla viselo v čakárni ožarovne. Otupenosť. Podzemnú rieku nezodpovedaných otázok. Nesmelú hrôzu. Súkromné modlitby. Intenzitu rôznych skupín pacientov čakajúcich na to, aby im spálili niektorú časť tela a aby osirela nejaká stránka našej smrteľnosti.

„Ste v poriadku?“ spýtala sa sestrička ešte raz naliehavejšie. Jej úzkosť sa mi zavŕtavala do kože.

Zľahka som sa jej dotkla ruky, aby som ju utešila, a odvetila som: „Myslím, že by som tu mohla byť jediná.“

Zmätená ustúpila, nebola si istá, čo má povedať alebo ako mi má pomôcť, keby mi slová nezastavili slzy. A tak sa pokojne vytratila a počas mojich nasledujúcich návštev v tej nemocnici si udržiavala odstup. Bola som anomáliou, nehanebne zraniteľnou anomáliou v kontexte, cez ktorý pretekal cenzúrovaný smútok.

Table of Contents

Start

ODMIETNUTIE ZODPOVEDNOSTI

Predslov

Úvod