Peter Jelínek

Norr, ochraňuj Britániu!

Ukážka z elektronickej knihy

Peter Jelínek

!Norr, ochraňuj Britániu

Ilustrácie a obálka: Veronika Begánová

Jazyková úprava: Milada Provazníková

ISBN 978 - 80 - 971 825 - 3 - 3

Poďakovanie:

Táto knižka je literárny zločin. Preto mi neostáva iné, len natrieť spolupáchateľov:

Jarku, Marcelu, Miladu, Petru, Veroniku, Lokiho a Paľa.

Samozrejme treba bonznúť aj čajovňu Pohoda, ktorá nám umožnila stretávať sa, aby sme mohli snovať pavučinu literárno-kriminálnych plánov.

Autor

PREDSLOV

Terence Norr, svérázný vyšetřovatel paranormálních úkazů a jevů.

Steampunk u nás, v České a Slovenské republice, už pomalu zapouští kořeny. Subkultura během let prodělala viditelný vývoj, a tak se s ním setkáváme stále častěji, byť ještě pořád nedosáhl a nejspíše ani nedosáhne svého zahraničního úspěchu. V naší literatuře se však autoři zatím objevují sporadicky, a proto když nějaký vydá knihu, je to pro čtenáře vyhledávající nový svěží vítr většinou malý svátek. Peter Jelínek svého Norra představil už před pár lety prostřednictvím literárních soutěží a workshopů. Nyní nám předkládá celou sbírku ucelených příběhů, které zachycují dobrodružství tohoto podivínského hrdiny. Norr není typickou kladnou postavou, ale zhošťuje se každého případu se zápalem sobě vlastním. Své práci s nadpřirozenem sice rozumí, ale je nespolečenský, netaktní, neumí mlčet, když by měl, a většinou si z toho těžkou hlavu nedělá. Přesto, nebo právě proto, jde o postavu nesmírně sympatickou, ačkoli někdy až na druhý pohled.

Peter Jelínek pokračuje nejen v tradici okultních detektivů, kterou započala autorská dvojice E & H Heron s Flaxmanem Lowem, ale také v tradici oblíbeného steampunku. Žánr okultních detektivek, korespondující s tak oblíbenými duchařskými příběhy, se od začátku dvacátého století vyvíjel a díky autorům jako byl W. H. Hodgson nebo A. Blackwood se jich chopily další generace. Okultní vyšetřovatelé jsou tak i v dnešní době oblíbeným tématem pro knihy. Vzpomeňme třeba oblíbené série autorů S. R. Greena nebo J. Butchera, a proto i v případě Norra se můžeme těšit na zajímavé detektivní příběhy s nezaměnitelným nádechem nadpřirozena, které jsou navíc situovány do 19. století a okořeněny steampunkovým duchem. Peter vdechnul Norrovi nemálo nadsázky a skrytého i nepokrytě ironického humoru, který místy hraničí s intelektuální fraškou, jež bývá ve steampunku využívaná. Svými odkazy vzdává hold velikánům literatury, a to i takovým, na jejichž díla bylo neprávem zapomenuto. Norr se nebojí démonů ani příšer z jiných dimenzí, obětavě zaučuje svou mladičkou kolegyni Catherine Havebridgeovou a zároveň ochraňuje Británii před zlem, které nikdy nespí… buďte u toho!

Petra Slováková

„Londýnske nebezpečenstvá nie sú výsadou londýnskej polície.“

negovaný výrok Dr. Johna H. Watsona

Štúdia v zelenej

Strážnik Paul Raferty pracoval na okrsku iba dva mesiace, preto mu nevadilo, že ho berú ako dievča pre všetko. Podľa rozkazu teda vyšiel do studenej februárovej noci a zaklopal na dvere s ošarpanou tabuľkou. Na popraskanom emaile stálo:

TERENCE NORR

Vyšetrovateľ Paranormálnych

Úkazov a Javov

Po treťom zaklopaní sa z bytu ozval hluk a hromženie.

,,Kto je?!“ spýtal sa po chvíli rozospatý hlas.

,,Polícia, mám pre vás odkaz od inšpektora Lestradea.“

Dvere sa otvorili a pred Rafertym stál vysoký kostnatý blondiak s niekoľkodňovým strniskom a strapatými bokombradami. To, že nebol úplne nahý, zachraňovali iba sprané spodky. Muž sa rukou s mohutnými hánkami škrabkal vo svetlých chlpoch na bohato porastenej hrudi a upieral na strážnika sivé oči.

,,He?“ vyšlo z neho.

Raferty to pochopil ako výzvu na odovzdanie odkazu. ,,Máte sa rýchlo dostaviť na Magdalen Street. Lady Havebridgeová tam už bude čakať.“

,,Koľko je hodín?“ bol ešte zvedavý naháč.

,,Pol tretej, pane.“

Chlapík namiesto ,,ďakujem“ len krátko prikývol a pribuchol Rafertymu pred nosom.

,,Pane?“ opýtal sa cez dvere strážnik.

,,Hneď idem, ale bez výstroje nebudem inšpektorovi veľmi na osoh. Dajte mi minútku, strážnik.“

Minútka nakoniec trvala desať minút. No blondiak napokon predsa len vyšiel von oblečený v koženom kabáte. Na čele mal motocyklistické okuliare a na nohách vysoké ťažké topánky. Na ramene niesol malý batoh a bol opásaný remeňmi, z ktorých viselo niekoľko sumiek. Raferty ho nasledoval do dvora domu. Vyšetrovateľ paranormálnych javov tam mal v malej kôlni pod plachtou ukrytú motorku na petrolejový pohon. Strážnik obdivne zahvízdal. Išlo o vylepšený Daimmlerov stroj typu Bucefalus. Norr motorku vytlačil na dvor a naštartoval.

,,Strážnik, potlačíte ma?“ Pochôdzkar vyšetrovateľovi vyhovel, a keď motocykel zmizol v domovej bráne, pomaly sa tiež vybral k Magdalen Street.

*

Norr nemusel dlho rozmýšľať, kam ísť. Na Magdalen Street udržoval kordón policajtov v úctivej vzdialenosti hlúčik zvedavcov. Napriek neskorej hodine sa zhromaždili neďaleko obchodíka so zmiešaným tovarom. Pátrač zamieril s Bucefalom k policajnej bričke, pred ktorou poznával postavu inšpektora Lestradea.

,,Norr, konečne ste dorazili,“ potešil sa kriminalista.

,,Robil som, čo som mohol. Lady Havebridgeová je už vraj tu.“

,,Áno, práve sa prezlieka,“ povedal inšpektor a diskrétne sa zrakom pozastavil na priestoroch obchodu.

,,O čo ide?“

,,Typický prípad,“ potiahol si Lestrade z fajky. ,,O druhej v noci sa v jednom z bytov nad týmto obchodom začali ozývať divé výkriky. Kričalo osemročné dievčatko, Unity Greenová. Keď tam jeho matka vtrhla, našla už len mŕtvolu a v kúte izby otvorený portál. Našťastie bola blízko hliadka, preto sme tu tak skoro.“

,,Máme dať evakuovať štvrť?“ spýtal sa po odmlke inšpektor.

,,Nemyslím, že to bude potrebné,“ odvetil zamyslene vyšetrovateľ a Lestradeovi viditeľne odľahlo.

,,Môžem vypočuť matku?“ Norr vytiahol cigaretu a posunkom požiadal inšpektora o pripálenie.

,,Žiaľ, nervovo sa zrútila,“ pokračoval Lestrade, keď vyhovel detektívovej žiadosti. ,,Teraz je pri nej policajný lekár. Myslím si, že tu už nie je čo vyšetrovať,“ povzdychol si inšpektor. ,,Preto sme zavolali lady Catherine. Treba uzavrieť ten portál.“

V tom okamihu sa vo dverách domu zjavila Catherine Havebridgeová. V podobnom ustrojení ako Norr by ju nikto nepokladal za dámu z vyšších kruhov. Mala na sebe krátku koženú kamizolu, do gaštanových vlasov posunuté okuliare s niekoľkými clonami, na nohách mala nohavice zastrčené do vysokých šnurovacích topánok. Po boku jej visela dragúnska šabľa a vo voľne spustenej pravici držala arbalet na strieborné šípky. Stroho kývla Norrovi na pozdrav. Spolupracovali spolu už dlhšie, slová boli zbytočné.

*

,,Niet čo riešiť,“ zopakoval Norr Lestradeove slová pri obhliadke izby. V detskej izbičke sa nachádzala len malá posteľ, komoda a polica s pár hračkami v rôznom štádiu poškodenia. Osvetľovalo ju nezdravé, mŕtvolne zelené svetlo, ktoré vychádzalo z oválnej dimenzionálnej brány v rohu pri posteli. Okrem svetla sa z brány šíril smrad, z ktorého prítomných začalo napínať, a zvláštny pocit neidentifikovateľnej hrozby a strachu. Norr smrad aj hrozbu ignoroval.

,,Mmmm, pekné,“ okomentoval cynicky piktogramy načarbané akýmsi slizom na stene. ,,Sople...“

,,Prezri to tu, Cate. Urobíme zápis, zavrieme ten portál a pôjdeme do postele. Rutina.“

Lady Catherine, Cate, s rukou natiahnutou pred seba prezerala okolie lôžka. Citlivé psionické schopnosti, ktorými disponovala, jej tentoraz nedávali okamžitú odpoveď.

,,Hm, podľa veľkosti brány to nebol ani Sothoth, ani Tawil,“ selektovala druhy Cthulhu.

,,Sidhe?“ nadhodil Norr a zasunul si do úst nezapálenú cigaretu. Vytiahol miniatúrny zápisník a opisoval doň znaky zo steny. Z batôžka vydoloval ešte psychromer a aneroid. Odčítal hodnoty a zapísal údaje pre neskoršie použitie.

,,Nemyslím. Ten sliz sa na Sidhe nehodí,“ odvetila po dlhej odmlke.

Hnedovlasá vyšetrovateľka sa naklonila nad telíčko Unity v postieľke. Skúmala ho s neobyčajným záujmom a nedala sa odradiť detektívovou netrpezlivosťou. Nasadila si okuliare s dycianinovými sklami uspôsobenými na videnie aury. Prehodila niekoľko farebných clôn.

,,Terence!“ zvolala. ,,Pozri! Myslím, že Unity ešte žije!“

Norr si nasadil podobné okuliare ako psionička a pozrel na naznačené miesto. Od členka mŕtveho dievčaťa priamo do zlej zelenej žiary portálu viedla tenučká modrá nitka. Normálnym okom bola neviditeľná, pod špeciálnymi sklami okuliarov žiarila farbou čistej aury.

,,Asi je čas zavolať Ábela.“

*

,,Azif! Azif! Alef!“ začala Cate s vyvolávaním.

,,Dobre, stačí. Idem!“ ozval sa škrípavý hlas. Pred dvojicou vyšetrovateľov sa v nakreslenom pentagrame zjavil s tichým puknutím šedý, akoby kamenný rarášok pokrytý rohovinovými výrastkami a bradavicami. Ábel.

,,Máš?“ otočil sa ošklivý piadimužík na Norra. Ten mu chvatne podal a zapálil cigaretu. Beťah s viditeľným pôžitkom potiahol. ,,Dobrá,“ zakrochkal. ,,Pýtajte sa. Tri otázky, tri odpovede. Ako vždy.“

,,Ako vždy,“ súhlasila Cate. ,,Poznáme pravidlá.“

,,Čo nás čaká za portálom? Máme nádej ju zachrániť?“ vysypal zo seba vyšetrovateľ.

,,Viete čo vás čaká – minioni. A nádej údajne umiera posledná,“ uškŕňal sa škriatok.

,,Nestrúhaj grimasy a nerob sprosté žarty!“ prskol nahnevane Norr. ,,Nabudúce dostaneš striebornú guľku a nie tabak.“

Catherine uprela na obyvateľa astrálnych sfér tvrdý pohľad. ,,Tretia otázka,“ vyriekla chladne. „Z čoho máš najväčší strach?“

Astrálova tvár potemnela. ,,Tak na toto sa ti môžem, vieš čo?!“

,,Môžeš,“ pripustila. ,,Odpovedať nemusíš, už som si to prečítala v tvojej mysli. Tak keď nechceš, aby sme to proti tebe použili, povieš nám, čo sa tu deje.“

,,Mmmm,“ zahmkal uznanlivo Norr a pozrel na Cate.

*

Krajina za bránou bola osvetlená podobným zeleným svitom, akým žiaril portál. Na oblohe plávali malachitové oblaky a mihali sa v záchvevoch jasne zelených zábleskov. Na zemi sa plazila pokrútená chápadlovitá vegetácia, z ktorej stúpal hnilobný smrad. Norr s revolverom po boku, ovešaný ochrannými amuletmi pre pobyt na tejto strane brány, si opatrne presekával cestu a závidel Cate. Tá išla popri ňom vo svojej astrálnej podobe, neobmedzovaná terénom, smradom ani vlhkou horúčavou, ktorá tu panovala. Telepatka nakreslila v izbe dievčatka ochranné pentagramy a rozložila potrebné inskripcie. Potom si ľahla do magických obrazcov a vystúpila vo svojom astrálnom tele z telesnej schránky. Norr videl teraz Cate iba cez okuliare ako priesvitnú modrú ženskú siluetu dokonalých tvarov.

– Sme na mieste, – upozornil ho priamo v jeho hlave psioničkin hlas.

Pátrač sa skrčil a opatrne pozrel smerom, ktorý naznačil modrý obrys. Asi sto yardov pred nimi sa okolo zvaleného menhiru pohybovalo niekoľko zhrbených odpudivých postáv. Detektív zaklial a začal sa plaziť smerom k nim. Keď sa priblížil asi na dvadsať krokov, začal si obzerať minionov. Boli to asi tri stopy vysokí humanoidi, s trochu inými proporciami ako majú ľudia. Farbu ich pokožky by Cate popísala ako morénový karmín a Norr ako ,,skrátka červená“. Pri bližšom pohľade vynikli podrobnosti, ako dlhé opičie ruky s viacerými kĺbmi, zvieracie tváre, lysé, deformované lebky s mohutnými sánkami, z ktorých bojovne dopredu vyrastali kly.

Aj keď sa všetci, po zrátaní šestnásti, minioni zdali rovnakí, jeden predsa len vynikal. Na rozdiel od ostatných nebol vyzbrojený hrubým kyjom ani primitívnym oštepom. Zvieral v ruke obsidiánový nôž podobný sekáču. Cez okuliare bolo vidno, že zbraň obklopuje červenkastá aura. Bolo jasné, že nôž už vypil veľa, veľa krvi obetí. Majiteľ zbrane mal opasok spletený z akýchsi travín a šliach, ovešaný niekoľkými kameňmi a mušľami. Stál za balvanom a škrekľavými výkrikmi akoby niekoho privolával. Norr si až teraz všimol, že na dolmene je položený predmet podobný ostnatej ulite, z ktorého sálala modrá žiara ľudskej aury.

– Máme najvyšší čas, – zaznelo detektívovi v mozgu. – Už odpovedali a prichádzajú. –

,,Ideme, plán je jasný!“

– Aký plán? – ozvala sa zmätene Cate.

,,Ja pozabíjam tie beštie, ty sa postaraj o šamana!“ vykríkol Norr, vytasil revolver a rozbehol sa k zhromaždeniu červených oháv.

Prvých dvoch, ktorí sa mu postavili do cesty, jednoducho zastrelil. Potom bolo treba začať šetriť náboje. Schytil do rúk jeden z kyjov a začal mlátiť obludných trpaslíkov hlava-nehlava. Tí sa z prekvapivého útoku rýchlo, ba až prirýchlo, spamätali a začali na Norra dotierať vlastnými kyjmi a oštepmi. Cate sa v astrálnej podobe rozbehla k šamanovi. Chcela ho dostať psychickým úderom, ale ako sa ukázalo, jej protivník bol v strehu. Z kameňov priviazaných k opasku vyleteli dvaja zelení duchovia a vrhli sa na telepatku.

*

– Nevyzerá to vôbec dobre! – pomyslel si pátrač a kyjakom udrel do čela jedného z minionov, až zadunelo. Vystrekol mozog a ohyzdný tvor sa s trepotom zvalil k zemi. Druhovia padlého na chvíľu odskočili, naberali dych pred ďalším útokom. Detektív sa rozhliadol, aby zhodnotil situáciu. Skolil šiestich protivníkov. Utŕžil pár škrabancov a úderov, ale držal sa. Najhoršie bolo, že mu spadli okuliare, takže nevidel, ako sa darí Cate. Zbadal však, že šaman pokojne stojí nad ulitou na balvane a čosi neďaleko pozoruje. Začal si pospevovať a gestikulovať rukami. Norr využil krátku prestávku, zdvihol ľavačku s revolverom a chladnokrvne vystrelil.

V rovnakom okamihu sa stalo niekoľko vecí súčasne.

Červeného čarodejníka odhodilo dole z menhiru a ozvalo sa jeho skuvíňanie. Vo vzduchu nad kameňom sa objavila fialová prasklina.

,,Tak teraz už je to asi v riti,“ zanadával vyšetrovateľ.

– Ďakujem, Terence, – ozvala sa v jeho hlave psionička. To v ňom vyvolalo nádej.

– S Cate po boku nič nie je stratené, – odkázal jej telepaticky.

– Tí duchovia mi dali zabrať. Idem po auru Unity! –

Posledné slová už nevnímal. Dostal poriadne zozadu po hlave. Zašumelo mu v nej, svet sa mu zatočil. – Len neomdlieť, – pomyslel si. Povzbudení útočníci sa na Norra vrhli a pokryli ho ako loveckí psi diviaka. A on podobne ako diviak zaryčal. Spamätal sa a údery jeho tvrdej päste a pažby revolvera začali dopadať na hlavy a chrbty pokrivených beštií.

*

Cate podišla k menhiru, ktorý zrejme slúžil ako oltár. Mala v úmysle vytiahnuť auru dievčaťa z chitínového puzdra, ale z mušľovitého predmetu vycítila neznámu energiu. Čierna aureola obklopovala ostnatú ulitu a väznila v útrobách mušle ľudskú esenciu. Mentálny prieskum jej nedal nijaké indície, ako dostať Unitinu auru von. Zariskovala, natiahla astrálnu ruku a dotkala sa ulity. Na jej prekvapenie reagovala ako bežný predmet v reálnom svete. Cítila tvrdosť mušle a ostrosť hrán. Uchopila ju a skúsila ju zdvihnúť. Išlo to. Pravdepodobne vďaka neznámej čiernej energii. Cate sa s niečím takýmto stretla po prvý raz, ale ako vedela, tu, na ,,druhej strane“, ju čaká ešte veľa prekvapení. – Musím to brať ako Terence. Veľa nerozmýšľať a konať, – pomyslela si.

*

– Mám ju, Terence, mám! Vypadnime odtiaľto! – kričala vo vyšetrovateľovej hlave Cate. Detektív poriadnym kopancom zložil najdotieravejšieho miniona, naslepo vypálil do ostatných a rozbehol sa preč. Rukou si nahmatal rozmokvanú hrču na temene. Z časopriestorovej trhliny nad balvanom sa ozval nepríjemný zvuk. Stúpal do výšky, zraňoval ušné bubienky. Vyšetrovateľ cítil strach ochromujúci jeho nohy. Cítil, ako mu nepriateľská chorobná vôľa ako slizké chápadlá omotáva myseľ. Zastal. Otočil sa. Neľudský jakot mu prikazoval vrátiť sa.

– Norr! Vráť sa, prekonaj to! – Počul mentálny krik Cate, ale ignoroval ho. – Proti nim mágiou nič nezmôžem! –

– Akou mágiou? – napadlo zmätene Norrovi. Vzopäl sa a snažil sa z celej sily odstrčiť ten hnus zo svojej mysle. Na chvíľu sa to podarilo. Zovrel do hrsti talizman Cornelia Agrippu. Amulet chránil pred zlom a zabezpečoval návrat z podobných ciest. Otupujúca malátnosť zaplavujúca telo poľavila. Zbadal minionov. S krikom sa rozutekali na všetky strany. Z pukliny prilietali Oni. Nehmotní cudzopasní tvorovia z cudzích rozmerov živiaci sa ľudskou aurou. Požierači ľudskej duše. Boli traja. Mozog odmie- tal prijať detaily ich výzoru. Detektív ich videl ako farebný rozmazaný hmyz, z ktorého vyžarovala smrť.

– Už som si myslela, že ťa dostali. Poď, zapečatíme bránu. –

,,Ešte tu máme nejakú prácu,“ odvetil pátrač a vytiahol z jednej zo sumiek šúľok dynamitu. Škrtol zápalkou, priložil ju k zápalnej šnúre a hodil.

– Neblázni! – volala Cate. – Im to aj tak neublíži! –

Ozval sa výbuch. Tlaková vlna roztrhala snové krídla lietajúcich bytostí. S výkrikmi hnevu a bolesti ich odhodila od pôvodného smeru. Jeden z tvorov dokonca padol k zemi. ,,Toto je, kurva, mágia!“ povedal Norr a odpľul si. ,,Teraz sa môžeme vrátiť.“

*

Zapečatenie portálu už bola rutina. Cate umiestnila mušľu s Unityinou aurou k telu dievčatka. ,,Vyzerá to ako suvenír z Calais,“ okomentoval predmet zo sveta Cthulhu detektív. ,,Bola by som rada, keby si nezavadzal, keď už nepomáhaš.“

Telepatka nebola zvedavá na vyšetrovateľove vtipy a s magickým inštrumentáriom sa motala okolo dievčatka. Na jej členok a zápästia zavesila pomocné amulety, na čelo a srdce napísala zaklínadlá a mantry. Či sa aure podarí vrátiť do tela, však nebolo isté. Na to Cate nebola odborník, konala len podľa Ábelových rád.

Norr sa medzitým nechal ošetriť a teraz, s obväzom na hlave, rozprával Lestradeovi o priebehu výpravy. Stáli pred domom a fajčili, keď sa ukázala Cate, znova ako lady Catherine, unavená, umytá a v sukni s tylovým chvostom. Vlažne sa rozlúčila s inšpektorom a od Norra si nechala s drevenou poklonou bozkať ruku. Potom už sa jej zmocnili komorné, majordómus a ďalší personál, ktorý Norr nazýval ,,pobehaji“. O chvíľu jej brička zmizla za rohom ulice.

,,Dobrá práca, detektív,“ pochválil ešte raz výkon dvojice Lestrade. ,,Nabudúce sa na vás s radosťou obrátim.“

,,Dúfam, že nebude treba,“ odvetil zdvorilo Norr a nasadol na motocykel.

Inšpektor si o tom myslel svoje. Vedel, že strojenosť, s akou sa Norr chová k lady Havebridgeovej, je len divadlo pred verejnosťou, a že detektív sa až trasie na chvíle vzájomnej spolupráce, keď sa k sebe môžu chovať ako seberovní.

Lestrade sa v zamyslení opieral o stenu a pozoroval odchádzajúci Daimler-Bucefalus.

,,Pane?“

,,To ste vy, Raferty? Čo by ste chceli vedieť?“

,,Kto je to ten Norr?“ odvážil sa položiť otázku nadriadenému nováčik.

,,To je jeden čertovský chlapík. Nie ako ten všivák Holmes, to si zapamätajte.“

*

V tej chvíli Unity Greenová po prvýkrát otvorila oči. Zelený záblesk, ktorý jej prebehol po dúhovkách, si nikto nevšimol. Žiadna z dvoch ošetrovateliek, ba ani jej šťastím uslzená matka. Ale možno to bola iba hra svetla...

Vážené publikum. Vďaka zázrakom optickým i technologickým máte možnosť uzrieť snímku:

Prípad posadnutého Holanďana

hojne teraz prezentovanú zahraničnými biografmi. Príbeh je kinematografickým divom, rozdelený na osem cievok s časom trvania (sic!) takmer osem minút! Takže Vám zaručuje hodinu poučenia i zábavy.

Partitúru pre klavírny sprievod a titulky k jednotlivým cievkam zadovážila firma Géza Löwenstein & syn.

Premietačom bedliacim nad mravnosťou sa neodporúča premietať snímku publiku mladšiemu osemnástich rokov, pretože priamo v biografe prípady samohany dokázané boli.

Cievka prvá

Pozorného diváka prenesie do ďalekého Albiónu, kde sa zoznámi s pátračmi po javoch neprirodzených, nesúcich s kostolným poriadkom.

,,Cítim tu niečo nedobré,“ povedala Catherine Havebridgeová a svojimi citlivými psionickými zmyslami prehmatávala miestnosť. Na to Norr našpúlil pery a vydal zvuk napodobňujúci prd. Dlhý a poriadne vlhký. Psionička, vyvedená z miery detektívovým zmyslom pre humor, či skôr jeho nedostatkom, znechutene zavrtela hlavou a prerušila sústredenie. Práve tú chvíľu si poltergeist vybral k útoku. Ťažký porcelánový nočník preletel miestnosťou a udrel telepatku prudko do hlavy. Dievča sa v bezvedomí zviezlo na zem.

Norr sa jej nevrhol na pomoc, ostal v strehu. Bolo mu jasné, že tentoraz je terčom on. Lomoziaci duch s divokým chechotom zaútočil znova, tentoraz plnou silou. Miestnosť camdenského nevestinca sa otriasla, vzduchom začali lietať sošky a vázy, nábytok poskakoval ako divý. Detektíva zasiahla do chrbta letiaca fotela silou rozzúreného býka. Náraz ho hodil priamo ku krbu, z ktorého vyšľahli plamene a opálili mu polovicu tváre. Popálený vyšetrovateľ sa rozhliadol po miestnosti, ale bez telepatkiných schopností nemohol určiť poltergeistovu polohu.

Nehmotný tyran verejného domu, známy ako Camdenský Chlipný Jack, so smiechom podobným vytiu hyeny, opäť letel izbou a rozhadzoval ľahšie kusy zariadenia všade naokolo. Detektív, aj keď naslepo, skočil. Pod rukavicami popísanými znakmi kabaly to zaškvrčal, objavili sa plamene a miestnosť zaplnil smrad. Smrad a neľudský rev.

Norr zdrapil zvíjajúceho sa neviditeľného tvora a búšil doňho z celej sily. Po chvíli poltergeist ochabol a prestal skuvíňať, čo vyšetrovateľ využil a rýchlo ho omotal dlhou rolkou pergamenu s amuletmi na oboch koncoch. Potom sa konečne pobral za omdletou Cate.

Cievka druhá

V ktorej sa váženému diváctvu zjaví záhadou opradený cudzinec.

,,Do šľaka!“ telepatka si trela hrču pod gaštanovou hrivou a znechutene pozorovala Norra, ktorý predvádzal ich dnešnú korisť naondulovaným prostitútkam. Zamestnankyne nevestinca obdivne hľadeli na prázdnu, baňatú fľašu s voskovou pečaťou, akoby v nej naozaj niečo videli. Norr zasa obdivne pozoroval tovar, ktorý odvážne vystavovali v dekoltoch svojich korzetov.

Majiteľ neďalekého obchodu s fotografickými a optickými potrebami prinútil pátrača a pobehlice pózovať pred objektívom fotoaparátu. Norr sa škeril, prostitútky sa vycierali a špúlili zmaľované pery.

,,Sliepky,“ odpľula si Cate a netrpezlivo kývla na detektíva, že by už mohli konečne vypadnúť. Napokon jej pomohla „bordelmama“, keď zahnala kňažky lásky opäť do práce. Vyšetrovateľ sa odtrhol od húfu obdivovateliek.

Kým s prevádzkarkou bordelu vyriešili byrokraciu pre ministerstvo, bolo už niečo po deviatej. Catherine chcela spolu s Norrom práve zamieriť za roh konskej nemocnice ku svojmu koču, keď sa im do cesty postavil chlapík v hnedom trenčkote a ošúchanom klobúku.

,,Vyšetrovateľ paranormálnych javov Terence Norr?“ spýtalo sa hnedé indivíduum s cudzím prízvukom a natiahlo smerom k detektívovi ruku s vizitkou.

,,Doktor Abraham van Helsing,“ prečítal meno na navštívenke Norr nahlas a vraštil pri tom obočie tak, akoby ho ani neprečítal, ale skôr vydedukoval.

Cievka tretia

Kde sa dozvieme o dávnom faux-pas i nevraživosti medzi pátračmi v detektívnej praxi. Pohovorí sa i čo-to o knihe slúžiacej na vyvolávanie démonov a rozhovory s mŕtvymi. Neodporúča sa osobám slabších nervov a bojácneho charakteru.

,,Takže?“ spýtal sa o čosi neskôr vyšetrovateľ holandského učenca nad šálkou čaju. Sedeli na secesných stoličkách potiahnutých brokátom v salóne Cateinho londýnskeho apartmánu. Čakali, kým sa Cate zmenou oblečenia zmení na lady Catherine. Zatiaľ ich obskakovala mladá slúžka a Whitclife, postarší zamračený majordómus. ,,Aj keď ten darebák len dáva pozor, aby som niečo nepotiahol,“ zahundral si Norr pre seba.

,,Nepočkáme na vašu...? Ehm...ehm...“ zahabkal neisto cudzinec.

,,Obchodnú partnerku. Iste, to bude múdrejšie,“ súhlasil detektív. Sedeli nad čajom teda mlčky.

,,Takže?“ zopakoval otázku, len čo sa telepatka zjavila vo dverách, teraz už ako lady Havebridgeová.

,,Nuž, viete, pán Norr,“ spustil váhavo Holanďan, – ,,stalo sa čosi, čo sa vymyká, takpovediac, prirodzenému behu sveta.“

Pátrač iba neurčito kývol hlavou a posunkom ruky vyzval doktora, aby pokračoval.

,,Najprv som navštívil Scotland Yard, kde mi odporúčali istého pána Holmesa, ale nebol doma. Jeho gazdiná mi povedala, že odcestoval kamsi na sever. Tak som sa vrátil späť na Yard. A tam ma inšpektor Lestrade ubezpečil, že v mojej záležitosti by ste mi pravdepodobne mohli pomôcť vy.“

,,Podľa toho, o akú záležitosť vám ide,“ nevrlo, ako vždy, keď sa spomenulo Holmesovo meno, zavrčal Norr. Atmosféra v miestnosti na chvíľu ochladla.

– No už len toto chýbalo, – pomyslela si Cate. Spomenula si, ako boli pozvaní na svadbu sesternice doktora Watsona. Terence Norr to bral ako urážku, ale nakoniec ho presvedčila, aby šiel. Holmes, našťastie, na svadbe nebol, ukázal sa tam iba vždy rezervovaný doktor Watson. Aj to stačilo, aby sa Terence rozčúlil, nazval doktora suchárom a o Sherlockovi Holmesovi sa vyjadril ako o diletantskej trúbe. Aby hanby nebolo dosť, Norr sa naoko išiel Watsonovi ospravedlniť, ale neodpustil si poznámku: ,,Jeden by dedukoval, že pri vašom spôsobe života ste aj s Holmesom obyčajní buzeranti.“ Cate stálo vtedy veľa úsilia tú patáliu vyžehliť. Preto aj teraz začala rýchlo zachraňovať situáciu.

,,Ten amatér z Baker Street rieši len kadejaké spoločenské škandály a trúfa si o sebe tvrdiť, že je detektív,“ vysvetlila Cate Norrovu namrzenosť. ,,Ale, ako ste povedali, stretli ste sa s čímsi neprirodzeným, takže by to mohla byť práca pre nás. Čo sa teda stalo?“

,,Mal by som vám to rozpovedať úplne od začiatku. Pracujem na univerzite v Amsterdame, kde sa venujem mýtom a folklóru európskych národov. Asi pred tromi mesiacmi sa do pracovne vrútil môj priateľ, asistent profesora Wassermanna – Markus. Celý rozrušený tvrdil, že na dražbe narazil na zopár stránok bájneho Nekronomiconu Abdula Alhazreda.“

Paranormálny vyšetrovateľ chápavo prikývol. Falzifikáty kníh šialeného Araba sa v poslednom desaťročí objavovali ako huby po daždi. Samotný Norr mal jedným podloženú skriňu, aby sa nekývala.

,,Získal jednu z tých stránok a tvrdil, že ňou prepíše dejiny. Presedel nad ňou celé týždne a lúštil tie haky-baky, ale nemožno tvrdiť, že by sa podobali akémukoľvek ľudskému písmu,“ poškrabal sa v rozpakoch učenec po hlave. ,,Vyzeral byť štúdiom tej čarbanice úplne posadnutý, samozrejme, bezvýsledne. Ako priateľ som ho varoval, ale nedal si poradiť, stále sa len sťažoval na to, že nekúpil aj ostatné stránky.“

Holanďan sa odmlčal a upil si z vychladnutého čaju.

,,Nakoniec nevydržal posmech kolegov a utiahol sa do súkromia. Keď som ho bol pred mesiacom navštíviť, jeho domáca mi povedala, že odcestoval do Anglicka. Odvtedy o ňom nemám žiadne správy a to mi robí starosti.“

,,Prečo práve do Anglicka?“ spýtal sa Norr.

,,Ostatné stránky toho podvrhu totiž kúpil Angličan. Nejaký Archibald Hardbotton.“

,,Myslím, že je to robota pre nás,“ pozrel vyšetrovateľ na poblednutú Cate. ,,Ak je do toho zamontovaný Hardbotton, tak tie stránky asi budú pravé.“

,,Nehovoril ten váš kolega o niečom, čo by súviselo s obsahom toho textu?“ obrátila sa Cate na doktora. Van Helsing sa zamyslene poškrabal po brade. ,,Zdá sa mi, že niekoľkokrát spomenul slovo Alloces.“

,,Tak Alloces,“ Norrova tvár, nekomplikovaná ako jeho metódy, dostala zamyslený výraz.

Cievka štvrtá

Pojednávajúca o tajuplnom morde a sklamaní, taktiež sa v nej hovorí o praktikách paranormálneho pátrania vedou a náukou neaplikovaného.

,,No, a sme tam, kde sme boli,“ okomentoval Norr sucho výsledky trojdňového vyšetrovania. Ako vysvitlo, Scotland Yard práve vyšetroval vraždu výstredného zberateľa Archibalda Hardbottona, ktorého niekto brutálne ubil kutáčom vo vlastnom salóne uprostred zbierok vysušených hláv, preparovaných ľudských monštier, amuletov, homunkulov v liehu a podobných kuriozít.

,,Podľa služobníctva nič nechýba, len nejaké knihy,“ citovala Cate zo správy, ktorú im poskytol Lestrade.

,,Vyzerá to, že náš priateľ Markus si chcel tie stránky prečítať za každú cenu,“ otočil sa pátrač na Van Helsinga.

,,Neverím, že by toho bol schopný. Keď ho nájdeme, určite to vysvetlí,“ zastával sa doktor kolegu a priateľa.

,,Mhm, keď ho nájdeme,“ prikývol Norr a potiahol z cigarety.

,,Ábel?“ navrhla Cate.

,,Toho malého hajzľa si nechajme, až keď si naozaj nebudeme vedieť rady. Skús svoje psychometrické a vyhľadávacie schopnosti.“

,,Z toho ma príšerne bolí hlava,“ zakrútila očami mladá žena, ale predsa len sa obrátila na holandského učenca a spýtala sa, či nemá nejaký predmet, ktorý patril hľadanému.

,,Predmet ani nie, ale nepomohla by vám dagerotypia?“ Van Helsing vytiahol podobenku mladého muža.

,,To bude musieť stačiť. Tak teda do roboty!“ vyzval Norr lady Catherine. ,,Ja idem späť do Camdenu!“

Prestávka

Ctený divák ju môže využiť na zakúpenie občerstvenia a upokojenie napätých nervov alebo na úľavu plnému mechúru.

Cievka piata

Kde spásna idea zabráni sklamaniu z neúspešného pátrania.

Mimozmyslové vyhľadávanie neprinieslo takmer nijaké výsledky. Darmo psionička krúžila nad mapou Londýna strieborným kyvadielkom. Podarilo sa jej iba určiť to, že hľadaný holandský asistent je pravdepodobne v East Ende, ale East End bol rozľahlý.

Motala sa dva dni v spoločnosti holandského folkloristu po spletitej štvrti a v hlave jej vírili myšlienky na Norra v spoločnosti camdenských fiflien.

,,Chcel som byť tiež niečím užitočný,“ počúvala sotva na pol ucha namosúrená telepatka Van Helsinga. Len roztržito prikývla.

,,Telegrafoval som do Amsterdamu na univerzitu,“ hovoril zadýchane učenec, ktorý si jej prikývnutie vysvetlil ako výzvu k pokračovaniu. ,,Pýtal som sa na to slovo Alloces. Profesor Wassermann mi obratom poslal správu. Je to meno. Meno démona s levou hlavou.“

Cate zastavila tak prudko, až do nej Holanďan zozadu narazil. ,,Prepáčte,“ ospravedlňoval sa a dvíhal zo zeme cviker.

,,Dočerta!“ zakliala na dámu dosť nespoločensky Cate. ,,To je ono!“

,,Čo?“ trocha zmätene zajachtal Van Helsing.

,,Nájsť auru človeka je v tomto ľudskom mravenisku takmer nemožné,“ dala sa do vysvetľovania, – ,,ale ak sa s pomocou tých ukradnutých textov pokúsi vyvolať niečo spoza astrálnej opony, tak aura tej bytosti bude žiariť ako maják!“

Koniec ukážky

Terence Norr je paranormálny vyšetrovateľ. Svoje prípady rieši s netradičným prístupom a nie práve prívetivým správaním sa k okoliu. Bojuje s poltergeistami, prízrakmi, démonmi alebo obrími chobotnicami. Jeho pomocníkmi v pátraní sú mladá telepatka Cate Havebridgeová a astrálny tvor menom Ábel. Poviedky sa odohrávajú v kulisách alternatívneho Londýna, kde hnacím motorom dejín je rovnakým dielom para aj mágia. V knihe sa stretneme aj s postavami známymi z literatúry 19. storočia, zamiešanými do príbehu v osviežujúcom popkultúrnom kokteile.

ISBN 978-80-971825-3-3

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2017

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

Štúdia v zelenej

Prípad posadnutého Holanďana