HANS KÜNG

Žena

v dějinách

křesťanství

VYŠEHRAD

HANS KÜNG

Žena v dějinách křesťanství

Z německého originálu Die Frau im Christentum,

vydaného nakladatelstvím Piper v Mnichově roku 2002,

přeložila Petra Švecová

Akvarel na přebalu a vazbě Stanislav Kolíbal

Typografie tištěné knihy Zbyněk Kočvar

Odpovědný redaktor Jaroslav Vrbenský

E-knihu vydalo nakladatelství Vyšehrad, spol. s r. o.,

v Praze roku 2017 jako svou 1626. publikaci

Vydání v elektronickém formátu první

(podle prvního vydání v tištěné podobě)

Doporučená cena E-knihy 150 Kč

Nakladatelství Vyšehrad, spol. s r. o.

Praha 3, Víta Nejedlého 15

e-mail: info@ivysehrad.cz

www.ivysehrad.cz

Hans Küng

Die Frau im Christentum

© Hans Küng, 2015

Translation © Petra Švecová, 2017

Illustration © Stanislav Kolíbal, 2017

ISBN 978-80-7429-858-5 (ePUB)

Tištěnou knihu si můžete zakoupit na www.ivysehrad.cz

Elektronické formáty připravil KOSMAS, www.kosmas.cz

E-kniha v grafické podobě dle tištěného vydání je k dispozici ve formátu pdf

Za rady a podporu děkuji Sr. Birgittě Louis OSB,

Janu Regnerovi SJ, Mirei Ryškové a svému muži.

ÚVODEM

Pro většinu světových náboženství znamená žena problém. Odedávna je ve všem podřízena muži. V rodině, politice a hospodářství stojí na druhém místě, má omezená práva, a dokonce i přístup ke kultickým obřadům. Rovnoprávnost ženy je naléhavý úkol zdaleka nejen pro křesťanství.

Přesto není pochyb o tom, že právě v křesťanství má důstojnost a rovnost ženy zvláštní význam. Ženská emancipace dělá v posledních desetiletích potěšující pokroky zvlášť v církvích protestantských, anglikánských a v církvi starokatolické. Ve východních ortodoxních církvích, které alespoň akceptují ženaté kněze (i když ne biskupy), a především v římskokatolické církvi zůstávají však ženy dále na okraji, třebaže se navzdory všem oficiálním bariérám situace vyvíjí. Stále platí zákaz svěcení žen jako jáhenek a kněží. Striktně negativní zůstává postoj k antikoncepci, potratu a rozvodu, což pociťují ve svých životech obvykle především ženy. Také nové vydání kodexu církevního práva římskokatolické církve, které vyšlo po Druhém vatikánském koncilu (1962–1965) roku 1983, je pojato v předkoncilním duchu, veskrze androcentricky a mužsky. Od katolických teologických kateder jsou ženy převážně drženy co nejdál.

Ve všech těchto postojích se římskokatolická církev odvolává na „tradici“. To je důvod, proč bychom v této knize, nakolik to její rozsah umožní, chtěli analyzovat právě dva tisíce let trvající historii ženy v křesťanství. Budeme se ptát, co způsobilo tak dalekosáhlý posun od původní struktury křesťanské obce.

Přiznávám, že přede mnou samým se problematika postavení žen v církvi otevřela až při Druhém vatikánském koncilu, kterého jsem se účastnil jako teologický expert. Revoluční rok 1968 znamenal velký impuls i pro ženské hnutí v církvi.

Encyklika papeže Pavla VI: „Humanae Vitae“ (1968) proti antikoncepci pro mě znamenala přímý podnět pro knihu nazvanou „Neomylný?“ (1970). Její otázky Vatikán nezodpověděl, byl jsem za ni ale potrestán inkvizičním řízením (právně nedostatečně podloženým), které vedlo 18. 12. 1979 k odejmutí kanonické mise.

Můj nový, na fakultě nezávislý status na univerzitě v Tübingen od roku 1980 mi dal velkou šanci, intenzivněji se věnovat vlastním výzkumným zájmům: světovým náboženstvím, světovému míru a étosu, světové literatuře a v neposlední řadě roli ženy v křesťanství. Už v letním semestru 1981 jsem spolu se svou tehdejší asistentkou Anne Jensenovou vedl seminář na toto téma, kterého se zúčastnily také Elisabeth Moltmann-Wendelová (Univerzita Tübingen) a Bernadette Brootenová (dnes na Brandeis University, USA). Jim děkuji za to, že jsem se rozhodl požádat nadaci Volkswagenwerk o podporu projektu „Žena a křesťanství“. Ten se uskutečnil mezi lety 1982–1987 jako první svého druhu na Institutu pro ekumenický výzkum na univerzitě v Tübingen, který jsem vedl.

Charakteristická byla pro tento projekt časová polarita: Počátky křesťanství proti 20. století. Protože dějiny žen se v procesu předávání historie sotvakdy zdály důležité, šlo v obou dílčích projektech nejprve o pracný proces rekonstrukce stávající historie žen, a to nejlépe ženami samotnými. Přes značné nesnáze, které nám výrazně pomáhala mírnit doktorka Moltmann-Wendelová, došly oba dílčí projekty doktorky Jensenové a doktorky Doris Kaufmannové úspěšného naplnění. Závěrečná zpráva k výzkumnému projektu „Žena a křesťanství“ z roku 1993 a zpráva Institutu pro ekumenický výzkum 1964–1996 obsahuje kromě nich údaje o řadě přednášek, seminářů, partnerských výukových programů, konferencí, a také diskuzních kruhů feministické teologie. (Obě zprávy jsou fyzicky dostupné v Institutu pro ekumenický výzkum univerzity Tübingen.)

Ve druhém svazku trilogie o náboženství v dějinách (Die religiöse Situation der Zeit), nazvaném Křesťanství. Podstata a dějiny (Das Christentum. Wesen und Geschichte, 1992) jsem se zabýval rolí ženy v křesťanství. Toto zkoumání se pojilo s analýzou různých přelomových konstelací a paradigmat křesťanství, díky nimž je možné spatřit současnost v perspektivě minulosti. (srov. schéma na s. 110):

– židovsko-apokalyptické paradigma prvotního křesťanství (Paradigma I)

– ekumenicko-helénské paradigma křesťanského starověku (Paradigma II)

– římskokatolické paradigma středověku (Paradigma III)

– protestantsko-evangelické paradigma reformace (Paradigma IV)

– racionální paradigma pokroku v moderně (Paradigma V)

– vše v perspektivě začínajícího ekumenického paradigmatu postmoderny (Paradigma VI).

U každého z paradigmat jsem se roli žen výslovně věnoval. Přesto by se toto téma v díle, které má přes tisíc stran a obsahuje také řadu jiných historických linií a jejich vzájemných vztahů, mohlo dostat do pozadí. Jednotlivé souvislosti nemusejí být vždy snadno rozeznatelné. Roztroušené části jsem proto spojil v této knize, mírně jsem je přepracoval a opatřil spojujícími texty tak, že historie ženy v křesťanství vystupuje zřetelněji jako celek, a to s ohledem na současnost.

Historie vzniku této knihy vysvětluje, proč jsem se musel omezit na vykreslení západní, evropské církevní perspektivy. Roli ženy v ortodoxních a orientálních církvích, podobně jako v církvích jižní polokoule snad budu moci zpracovat ještě jinde.

Vzhledem k náročnosti projektu Světový étos (v roce 1995 založil Hans Küng nadaci Světový étos pro interkulturní a mezináboženský výzkum, vzdělání a setkávání – pozn. překl.), který stojí v centru mé činnosti, jsem nedokázal zapracovat do textu literaturu, která vyšla v posledních letech. Proto odkazuji na „Journal of Feminist Studies in Religion“, na „Jahrbuch der Europäischen Gesellschaft für Theologische Forschung von Frauen“ a na vydání „Feministische Theologie“ v mezinárodním časopise pro teologii „Concilium“, zvlášť v čísle z června 1999 s tématem „Zdráhání světit ženy“.

Doufám, že mé analýzy budou při řešení aktuálních, významných problémů v dnešních církvích užitečné právě díky rozpracování rozdílů mezi výše uvedenými paradigmaty.

Tübingen, 8. březen, Světový den žen 2001

Hans Küng

Table of Contents

Titul

Tiráž

ÚVODEM

Kapitola I

Kapitola II

Kapitola III

Kapitola IV

Kapitola V