Audrey Carlan

CALENDAR GIRL 3

July August September

Copyright © 2015 by Audrey Carlan

Translation © 2017 by Miriam Ghaniová

Cover design © 2017 by Planeta Arte y Diseño

Slovak edition © 2017 by Ikar

Z anglického originálu Calendar Girl 3 (Waterhouse Press,

LLC, New York 2015) preložila Miriam Ghaniová.

Redigovala Ľubica Janeva.

Obálku podľa originálneho návrhu upravil Augustín Putera.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo Ikar, a. s., Bratislava v roku 2017

ako svoju 1104. publikáciu v elektronickej podobe.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

ISBN 978-80-551-5519-7

Venovania

Júl

ROSA McANULTYOVÁ

Júl som venovala tebe, moja portorická princezná.

Ďakujem, že si do môjho jazyka vniesla portorický štýl a kultúru,

aby moja postava vyzerala autenticky. Ďakujem ti, že si sa stala

úžasnou členkou môjho tímu, za podporu, no najmä za to,

že si sa stala mojou priateľkou. BESOS, anjel.

August

KETTY McLEANOVÁ BEALOVÁ

August som venovala tebe.

Vyhľadala si ma v mori tajomstiev, ponúkla mi priateľstvo,

úsmev a zmysel pre humor. Nikdy nezabudnem

na túto skúsenosť. Ani na teba nikdy nezabudnem.

September

KAREN ROMAOVÁ

September som venovala tebe, moja austrálska priateľka.

Zaslúžiš si to, či si už s knihou spätá, alebo nie. Vždy si stála

pri mne. Napokon, konštruktívna spätná väzba bola dôvod,

prečo som pracovala tvrdšie, prečo som sa snažila viac.

Ty si ma urobila lepšou. Ďakujem ti, anjel.

Dievča z kalendára

Júl

Prvá kapitola

Blond. Modré oči. Vysoká. Ako bohyňa. Ježišikriste. Vesmír sa mi smial, ako som tam stála a civela na ženu pripomínajúcu modelku. Obzerala som si ju od hlavy po päty. Vyzerala ako dokonalá Rachelina sestra. Aj o Rachel som si myslela, že je dokonalá. Nie. Táto bola ešte úžasnejšia.

Žena stála vedľa nablýskaného čierneho Porsche Boxster a zdala sa mi nervózna. Prstami ťukala po ceduľke s mojím menom, ktorú držala v ruke. Topánky na vysokých ihličkových podpätkoch jej pridávali ostrosť a prudkosť, ale mohla to spôsobovať aj miamská horúčava. Bože, bolo hrozne, ale táto žena bola napriek tomu dokonale upravená, ako keby práve vystupovala v nejakom rockovom klipe. Mala na sebe obtiahnuté džínsy, cez ktoré sa jej črtali všetky krivky. Pri pohľade na top som doslova slintala. Cez celé prsia sa jej ťahal nápis Pobozkaj ma a zomri. Na krku jej viselo aspoň desať náhrdelníkov rôznej dĺžky z rozličných korálikov. Vlasy mala ako rocková hviezda, zviazané vzadu do zložitého systému zapletaných vrkôčikov a voľných prameňov.

Prezerala som si ju niekoľko minút a ona na mňa uprela svoje oceľovomodré oči. Vydýchla a hodila kartónovú ceduľku cez okno do auta. Prezrela si moje čierne kučery, letné šaty aj jednoduché sandále, ktoré som mala obuté na pomerne veľkých chodidlách.

„To by som nikdy neurobila.“ Zúfalo pohodila hlavou.

„Poďme, čas sú peniaze,“ dodala cez plece. Otvorila kufor a ja som doň uložila svoju batožinu.

„Mimochodom, ja som Mia.“ Vystrela som ruku a ona si nasadila slnečné okuliare v leteckom štýle. Obrátila hlavu a ponad ne sa na mňa pozrela.

„Viem, kto si,“ rovno mi zatykala. „Ja som ťa vybrala.“ V hlase akoby jej znelo znechutenie. Naštartovala auto, pridala plyn a ani nečakala, kým si zapnem bezpečnostný pás. Hodilo ma dozadu, musela som sa chytiť koženej opierky.

„Napálila som ťa niečím?“ opýtala som sa a napravila som si pás. Pritom som ju sledovala z profilu.

Pomaly vydýchla, potom pokrútila hlavou. „Nie,“ zastonala. „Prepáč, naštval ma Anton. Boli sme uprostred veľkého projektu, keď mi povedal, aby som šla po teba, lebo on potrebuje nášho šoféra, aby mohol pretiahnuť niekoľko obdivovateliek v Escalade.“

Prikrčila som sa. Super, zdalo sa, že môj nový šéf na tento mesiac bude slizký ako had. Žiaľ, nie prvý. „Smola.“

Prudko zabočila vpravo na diaľnicu. „Môžeme začať odznova?“ ozvala sa už príjemnejšie, akoby sa chcela ospravedlniť. „Som Heather Reneeová, osobná asistentka Antona Santiaga. Najlepšieho hiphopera v krajine.“

„Naozaj?“ Fíha. Netušila som, že je taký slávny. Hiphop som zvyčajne nepočúvala. Skôr alternatívnu hudbu a rock.

Heather prikývla. „Hej, za každý album, ktorý vydal, dostal platinovú platňu,“ uškrnula sa. „Anton sa chce s tebou stretnúť hneď teraz, ale toto nemôžeš mať na sebe.“ Znovu zagánila na moje obyčajné letné šaty. Hodili sa mi k očiam a vlasy sa pri nich priam fantasticky vynímali. A okrem toho sa v nich pohodlne cestovalo.

„Prečo nie?“ Potiahla som si lem na šatách, zrazu som nadobudla sebavedomie.

„Anton očakáva bombastickú modelku s úžasnými krivkami.“ Znovu si prezrela môj výzor. „Ty síce máš krivky, ale tieto šaty vyzerajú ako od susedy Sandry Bullockovej. Budeš si musieť obliecť niečo z toho, čo som ti kúpila. V dome ťa čaká šatník plný oblečenia. Nahodíš si niečo z neho. Očakávam, že stále budeš vyzerať ako cukrík.“

Zamračila som sa a radšej som sa zahľadela von oknom. Porsche práve prechádzalo cez Ocean Drive a pri Atlantiku sa týčili budovy v štýle art deco.

„Takže na oboch stranách je voda?“ poznamenala som, keď sme prešli cez jeden z hlavných mostov.

Heather hodila rukou. „Biscayne Bay Lagoon a Atlantik sú po stranách tohto pása. Ako vidíš,“ ukázala na vysoké budovy, „väčšina z nich sú hotely, napríklad Colony Hotel a iné známe. Ďalej sú tu ľudia,“ zdvihla obočie, „ktorí si môžu dovoliť v nich bývať, napríklad Anton.“

Prezerala som si každú budovu, okolo ktorej sme prechádzali, kým sa porsche rútilo po ceste. Vietor mi rozfukoval vlasy, vnímala som miliardy farieb, ktoré som tak často nevidela. Vo Vegas bolo všetko hnedé alebo terakotovej farby. V LA bolo všetko brilantne biele až po rôzne tmavšie odtiene, aby to ladilo s charakterom Kalifornie. A tu akoby zrazu vybuchli všetky farby: svetlá oranžová, modrá či ružová zmiešaná s bielou.

„Vidíš to všetko?“ Heather ukázala na hotely Colony a Boulevard a ruka sa jej zatrepotala vo vetre. Prikývla som a vystrela sa, aby som lepšie videla. „V noci všetky svietia neónovými svetlami. Niečo ako Vegas.“

Vegas. Určite som vytreštila oči, lebo ma pichlo v hrudi. Zrazu mi srdce zovrela túžba. Chcela som zavolať Maddy a Ginelle. Bože, Ginelle bude zúriť, keď jej poviem, čo sa stalo vo Washingtone. Možno by som s tým nemala radšej začínať. Mala by som o tom vážne pouvažovať. „To je super. Ja som pôvodne z Vegas, takže si rada prezriem tie budovy, keď budú osvetlené.“ Oprela som sa a vychutnávala vietor. Napätie z hlavného mesta a z Bostonu, kde som nechala Rachel a Masona, postupne opadlo.

Zafučala som, vytiahla mobil a zapla ho. Niekoľkokrát zavibroval, prišli mi esemesky. Prezrela som si ich. Rachel písala, aby som sa po pristátí ozvala. Dostala som správu od Taia, ktorý sa pýtal, či je nový klient džentlmen, alebo má znovu nasadnúť do lietadla. A prišla aj správa od Ginelle. Och, nebolo to dobré.

Stiahlo mi žalúdok ako pri pohľade do Veľkého kaňonu, ako pri záchvate strachu z otvoreného priestoru.

Komu: Mii Saundersovej

Od: Potvory

Počula som, že Ťa napadli. Si v nemocnici? Prečo sa to musím dozvedieť esemeskou od Taiovho brata? Ak ešte nie si mŕtva, zabijem Ťa ja!

Zadržala som dych a naťukala odpoveď:

Komu: Potvore

Od: Mie Saundersovej

Bolo to len malé nedorozumenie, nič vážne. Som v poriadku, neboj sa o mňa. Zavolám Ti, keď sa usadím u toho Latina.

Komu: Mii Saundersovej

Od: Potvory

Latina? Doriti! Hádam to nie je ten známy hiphoper?!

Komu: Potvore

Od: Mie Saundersovej

Presne tak. Počula som, že je veľmi šikovný.

Komu: Mii Saundersovej

Od: Potvory

Môže byť... určite má šikovný aj jazyk.

Komu: Potvore

Od: Mie Saundersovej

Si zvrátená!

Komu: Mii Saundersovej Od: Potvory

Rada by som bola ryžou a fazuľou na jeho tanieri. Alebo niečo pikantné na záver. Plameň, ktorý spáli aj oblíže.

Komu: Potvore

Od: Mie Saundersovej

Prestaň, Ty pobehlica. Bože, vyzerám pri Tebe ako svätá.

Komu: Mii Saundersovej

Od: Potvory

Aspoň viem, že ak pôjdem do pekla, pôjdeš tam aj Ty a zvezieš ma!

Hlasno som sa rozosmiala. „Práca?“ opýtala sa Heather a ukázala na môj mobil. Stisla som gombík, prepla na tichý režim a strčila som si ho do kabelky.

„Prepáč. Najlepšia priateľka. Kontroluje ma.“ Vzdychla som a prehodila si vlasy cez plece. Spaľovala ma horúčava. Nahla som sa dopredu a napravila ventilátor tak, aby na mňa fúkal chladný vzduch. Hneď to bolo oveľa lepšie. Heather neprekážalo, že popri klimatizácii mala stiahnuté aj okno.

„Blízka?“ Stisla pery a zabočila do podzemnej garáže.

Zježila som obočie. Vari nikdy nepočula o najbližšej priateľke? „Hej, veľmi blízka. Poznáme sa už celé veky.“

Zafučala a zastala. „Máš šťastie. Ja nemám nijaké priateľky.“ Jej slová na mňa zapôsobili ako elektrický šok.

„Čo tým chceš povedať? Každý má priateľov.“

Heather pokrútila hlavou. „Ja nie. Mám priveľa práce, aby som pestovala nejaký vzťah. Anton potrebuje to najlepšie. Hoci som jeho osobná asistentka, musím robiť aj uňho doma. Mimochodom, skončila som obchodný manažment. Jedného dňa budem rozhodovať za nejakého umelca. Ak chcem splniť svoje sny, musím tvrdo pracovať.“

„Aj ja si to myslím.“ Pokrčila som plecami a nasledovala ju k výťahu popri rade luxusne vyzerajúcich áut.

„Dopekla,“ šepla som a prezerala si Mercedes, Range Rover, Escalade, BMW, Bentley, Ferrari a ďalšie európske modely, ktoré som ani nepoznala. Až som od prekvapenia zastala na mieste. Boli to tie najkrajšie autá, aké som kedy videla.

MBW HP2 Sport bolo biele s modrými lištami a motorom 1170. Celkom ma dostalo. Stál tu aj MV Augusta F4 1000, jediný motocykel na svete, ktorý mal radiálne umiestnený valcový motor. Obrátila som sa a pustila svoj kufor. Musela som sa toho motocykla dotknúť. Bol celý čierny s lesklým chrómom. Poláskala som ho ako vždy, dotkla som sa ho jedným prstom a prešla po oblých bokoch. Takýto motocykel stál viac ako päťdesiattisíc dolárov! Dokelu. Najradšej by som ho bola hneď prevetrala.

Vzduch, potrebovala som vzduch! Nadýchla som sa a čupla si, no stále som nemohla odtrhnúť zrak od toľkej nádhery. Kráska, poď ku mne. Mohla by som šťastne žiť aj v tejto garáži a hľadieť na motorku svojich snov.

„Hm, haló? Si tu, Mia? Dopekla, čo tam robíš?“

Bola to Heather, ale neodpovedala som jej. Pripadala mi ako otravný komár, ktorý dobiedza a nehľadí na to, koľkokrát sa ho snažíte zahnať. Aj tak sa vráti.

Pomaly som vstala a znova sa nadýchla. Potom som si ešte raz prezrela rad motocyklov. Na konci stál oranžovo-čierny KTM Super Duke. Asi jediný cenovo dostupný. Možno raz príde deň, keď si budem aj ja môcť dovoliť takú motorku. „Čie sú to motorky?“ opýtala som sa hlasom priškrteným od vzrušenia.

„Antonove. Táto budova mu patrí. Má tu aj hudobné štúdio, tanečný klub a telocvičňu. Pravdaže, býva v strešnom apartmáne. Každý člen tímu má svoj apartmán v tejto budove. Aj ty dostaneš svoj, kde ťa budú môcť navštevovať rôzni ľudia aj celebrity, čo budú spolupracovať na našom albume.“

„Jazdí na motorkách?“

Uškrnula sa. „Aj ty si ich obdivovateľka, však?“

„To by som povedala,“ odvetila som, no stále som nemohla odtrhnúť zrak od tej krásy.

„Možno ťa vezme previezť sa.“ To ma zaujalo. „Previezť sa?“

Prikývla a usmiala sa ako z reklamy.

„Dokelu, dobre, ale riadiť budem ja.“

Heather mi dopriala pätnásť minút, aby som sa dala do poriadku, kým ma odvedie na stretnutie s Antonom. Najprv som skočila do sprchy a zmyla zo seba nečistotu z cesty. Všimla som si oblečenie, ktoré mi pripravila. Ťažko ho opísať. Na posteli ležal kus látky, nič viac, krátke nohavice a topánky na vysokých podpätkoch s remienkami, ktoré sa zaväzovali až po kolená. Obliekla som si krátke nohavice a pozrela sa do zrkadla. Áno, trčala mi z nich spodná časť zadku. Dokelu. Obrátila som sa. Aj vpredu boli nohavice také krátke, že z nich bol vidno aj lem vrecka. Top bol pekný – akási blúzka, ktorú držali pokope dve úzke ramienka na každom pleci. Zatvorila som oči, narátala do desať a prihovorila sa sama sebe:

Dokážeš to, Mia. Len pred mesiacom si sa premávala v bikinách s Taiom a ostatnými modelmi. Toto je viac oblečenia ako vtedy. Okrem toho nie si tu na to, aby si predstavovala morálku a decentnosť. Si tu preto, aby si vyzerala sexi a stala sa stredobodom záujmu videoklipu. Hiphopového videoklipu.

Zastonala som a zviazala si vlasy do chvosta. Mala som pocit, že vonku je milión stupňov, ale možno to bola iba moja vnútorná horúčava.

Pomaly som sa nadýchla nosom a vydýchla ústami. Prešla som do obývačky. Sedela tam Heather a telefonovala. Prezrela si ma od hlavy po päty, nevynechala ani vlasy, no práve pri nich sa zamračila. Neprestala telefonovať, podišla ku mne, potiahla gumičku a vlasy sa mi rozplynuli po pleciach. „Toto je lepšie,“ šepla a trochu mi ich postrapatila. Nato luskla prstami a podišla k dverám.

„Lúskaš nebodaj na mňa?“ Krehké priateľstvo, ktoré sa medzi nami vytvorilo cestou z letiska, bolo razom preč.

Heather sa zatvárila zarmútene. „Prepáč,“ zašomrala.

„Áno, Anton, už je tu,“ povedala nahnevane. „Stretneme sa s tebou v tanečnej sále. Áno, o pätnásť minút.“

„Mia, prepáč,“ povedala a obrátila sa ku mne. „Som z neho na nervy, ale jemu je to jedno. Nie je však ku mne odporný. Asi má nejaký problém s tanečníkmi vzadu. Nepohneme sa, ak sa nepohnú oni.“

Snažila som sa spolu s ňou zachichotať, ale nevyšlo mi to. Skôr ma pochytili obavy. Určite nebude nadšený, keď zistí, že toto biele dievča vôbec nevie tancovať. Aspoň som však vedela, že sa to už nedá vziať späť. Zaplatil mi, bez ohľadu na to, či viem tancovať, alebo nie. Nebola to súčasť môjho portfólia a nikdy som sa o to ani nesnažila.

Dvere na výťahu sa otvorili do haly so sklenými stenami. Nesvietili tam obyčajné lampy, ale blikali ultrafialové svetlá a niekoľko postáv osvetľovali bodové svetlá. Telá sa vrteli podľa hlasnej hudby. Muž v teplákových šortkách a tričku tlieskal do rytmu a vyvolával čísla tanečníkov. Zdalo sa mi, že sú usporiadaní podľa nejakého poriadku, ale nebola som si istá.

Heather ma odviedla nabok. Vtedy som prvý raz zazrela Antona Santiaga. Zahľadela som sa na jeho štíhlu, vypracovanú postavu, až mi vyschlo v ústach. Srdce sa mi rozbúchalo a miestnosť sa so mnou roztočila, keď pomaly vykročil ku mne. Rytmus hudby zdôrazňoval pohybom pliec, jedného po druhom, a pritom krútil bokmi. Telo mal pokryté potom, ktorý mu bolo vidieť na kľúčnej kosti, na štvorcových hrudných svaloch aj na vypracovanom bruchu. Nielenže bol pekný, jeho telo doslova kričalo: Dotkni sa ma, vezmi si ma, vyzleč sa predo mnou.

Obrátil sa a tanečníci po ňom ten pohyb zopakovali. Potom sa hodil na zem a urobil tam niekoľko obratov do rytmu na jednej ruke. Nasledovali obraty na druhej ruke, ale pritom krútil bokmi. Bože na nebi. Najradšej by som si bola ľahla na zem, aby niektoré z tých pohybov mohol vyskúšať aj na mne. Naozaj ma rozpaľoval. Neuveriteľne. Ovievala som sa rukou a ďalej sledovala jeho krútiace sa telo. Zrazu sa z nôh vyhodil do vzduchu, kde znova zvodne krútil panvou a bokmi.

„Tancuj, zlatko, tancuj...“

„So mnou, celú noc...“

„Budem ťa viesť...“

„Tancuj, láska, tancuj...“

Chytil si rukou prirodzenie a znovu sa vyšvihol do vzduchu. Vyzeral ako zlatistohnedý boh, ktorý sa práve dostal k žene svojich snov a kontroluje si svoju výbavu, skôr ako sa vrhne do sexuálneho boja.

Hudba zrazu prestala hrať. „Dobre, decká, nadnes stačilo. Anton, výborne,“ povedal chlap v krátkych teplákoch.

Anton nepovedal ani slovo, len trochu vystrčil bradu. Podišli k nemu dievčatá s vodou a uterákmi. „Ach, Anton, bol si úžasný. Sexi.“

Urobil ku mne ešte niekoľko krokov a hľadel mi pritom do tváre. Zelené oči upieral do mojich zelených očí. Tie jeho horeli rovnako ako moje. „Nechajte ma.“

„Mysleli sme si, že sa po skúške trochu zabavíme,“ povedali dve dievčatá, vyžadujúc si jeho pozornosť.

Anton zježil obočie. „Anton sa neopakuje. Vete al carajo,“ dodal a ukázal rukou, aby šli. Asi nepovedal nič povzbudivé, lebo vystrúhali grimasy a zatvárili sa smutne. Neskôr som zistila, že je to neslušné slovo.

„Lucita.“ Oblizol si pery tak, až mi zovrelo klitoris. Áno, stiahlo mi celú vagínu len pri tom, že si oblizol pery. „Teda si tu. Čím začneme?“ opýtal sa s portorickým prízvukom a znova si ma prezrel od hlavy po päty. Mohol rovno vystrieť ruku a prejsť mi ňou po koži, taký som mala pocit.

V zelených očiach mu žiarila čistá túžba. Stáli sme tam a hľadeli si do očí, nepreriekli sme ani slovo. Roztvorila som nozdry, prižmúrila a konečne som prehovorila.

„Mohli by sme začať tým, že by si mi zohnal niečo pod zub. Som hladná,“ povedala som. Heather, ktorá stála trochu bližšie, ako som si myslela, vybuchla do smiechu. Tým medzi nami prelomila napätie. Lepšie som si Antona prezrela a pomyslela si, že naozaj vyzerá ako milovník žien.

Obrátil sa k nej. „Prepáč, Anton,“ zašomrala a odvrátila sa, aby nevidel, ako sa usmieva.

Anton ku mne vystrel ruku. „Naplníme ťa, Mia.“ Vyslovil to tak zvláštne, ihneď mi zišli na um iné nevhodné významy tohto slova, nie jedlo. Oblizla som si pery a zamľaskala som.

„Poďme teda.“

Druhá kapitola

Vykročili sme za Antonom, ktorý nás viedol k výťahu. Vyviezli sme sa do jeho súkromného sídla, do strešného apartmánu. Dvere sa otvorili, Anton vošiel dnu a nechal nás za sebou. „Vieš, čo máš robiť, Heather,“ prehodil cez plece, ani sa na ňu nepozrel.

Heather ma potiahla opačným smerom. „Tak poď, dievča. Myslím si, že potrebujeme drink. Poriadny.“

Vošli sme do otvorenej kuchyne. Na celej jednej stene viseli biele skrinky so zvláštnymi čiernymi špirálovitými kľučkami, ako keby každú vyrobili samostatne. Pred skrinkami stál obrovský pult a na ňom boli rôzne prístroje. Pri žulovom pulte stálo v rade desať barových stoličiek. Jednu som odtiahla a sadla som si. Trochu som si napravila krátke šortky, aby mi tak netrčal zadok. Nebol to pekný pohľad pre nikoho.

„Máš rada granátové jablko?“ Heather vybrala dva krištáľové poháre na martini.

Prikývla som. „Veľmi.“

Potom vytiahla veľkú fľašu vodky Grey Goose a kovový šejker. Napokon vybrala šťavu.

„Takže čo má Anton pre mňa v pláne?“ opýtala som sa, kým hádzala do šejkra ľadové kocky. Naliala doň vodku a nakoniec šťavu z granátového jablka.

Heather sa uškrnula. „Máš na mysli ešte niečo okrem toho, že ťa pretiahne?“ Vyznelo to skôr ako obvinenie než otázka. Zarazila som sa, neschopná uveriť tomu, čo práve povedala.

„Len sa tak netvár. Videla som, ako ste vy dvaja na seba civeli v štúdiu. Stavím sa, že do večera bude na tebe.“

Potlačila ku mne pohár s martini, ktoré nadobudlo burgundskú farbu. „Do dna!“ povedala a sama si poriadne odpila.

Urobila som to isté, aby som získala odvahu. „Naozaj máš o mne takú mienku?“ opýtala som sa jedovato.

Heather zdvihla obočie. „Vari nespávaš so všetkými svojimi klientmi? Veď si eskortná spoločníčka.“ To slovo akoby vyjadrovalo všetko.

Tresla som pohárom o stôl tak silno, až sa tekutina vyliala. „Spávam s kým ja chcem a kedy chcem. Nie je to súčasť zmluvy. Som spoločníčka, nie pobehlica.“ Prudko som vydýchla a pokračovala som: „Ponúkam svoju spoločnosť a plním priania klientov, ale to neznamená, že s nimi aj spávam,“ dodala som podráždene, hoci to nebola celkom pravda, lebo s niektorými som aj spávala.

Áno, sama som sa rozhodovala s kým a kde, ale iba občas. Podvedome som si spomenula na muža, ktorý chcel rozhodovať namiesto mňa. Najradšej by som tú nepríjemnú spomienku vymazala, uzavrela do tmavej miestnosti a kľúč zahodila niekam ďaleko. Nikto nebude mať nado mnou kontrolu.

Zaplavila ma chuť po pomste, keď som si spomenula, akú nepríjemnú epizódu som nedávno zažila s Aaronom.

„Teraz už viem, prečo nemáš nijakých priateľov. Ty hneď všetkých odsudzuješ a si neuveriteľne drzá!“

Heather urobila niekoľko krokov dozadu, až narazila do pultu z nehrdzavejúcej ocele s chladničkou. Keby som nedávala pozor, nevšimla by som si, ako sa jej modré oči lesknú. Odkašľala si, priložila si na hruď ruku s dlhými prstami a prehovorila: „Je mi to ľúto, Mia. Prepáč.“

„Dopekla, ale povedala si to naozaj hnusne!“ precedila som cez zaťaté zuby. Dopila som zvyšok nápoja, pálil ma až v žalúdku.

Heather si oblizla pery a prebehla očami po miestnosti.

„Ešte raz opakujem, že mi je to ľúto. Nenajala som ťa na to, aby si s ním spávala, naozaj. Toho má dosť. Budeš hlavnou postavou v jeho novom videoklipe. Žena, ktorú chce, zvodkyňa, ktorú nemôže mať.“

Zvodkyňa. To som ešte nebola. Znelo to hlúpo, najmä po tom rozhovore, ktorý sme práve viedli. Zaklonila som hlavu a rozosmiala sa z plného hrdla, až som začala štikútať a napokon sa hystericky rehotať.

Heather zdvihla obočie. „Hm... dobre, už ti nedám martini.“ Žmurkla, aby trochu odľahčila situáciu.

Oprela som sa lakťom o pult a bradu si vložila do dlane.

„Dnes bol čudný deň. Dočerta, prežila som niekoľko poriadne rušných mesiacov. Fakt, ale taký je život.“ Pokrútila som hlavou a prešla si prstami po vlasoch. Poriadne mi podrástli, možno by som si ich mala dať trochu podstrihnúť.

Heather obom naliala ďalší drink. „Môžeme uzavrieť prímerie? Naozaj nechcem, aby si ma nenávidela. Nesprávne som pochopila to, čo robíš.“ Tvárila sa nevinne, modré oči jej svietili.

Vystrela som ruku. Pozrela sa na ňu a potom sme si tľapli. „Na prímerie,“ usmiala som sa, ona mi úsmev opätovala a zopakovala to isté.

„Dve dámy si podávajú ruku nad alkoholom? To dokáže muža znervózniť. Čo vy dve kujete?“ Do miestnosti vošiel Anton v bielych plátenných nohaviciach. Vpredu ich mal dosť obtiahnuté, takže mu zvýrazňovali mužstvo. Okrem nich mal rozhalenú mätovozelenú košeľu, ktorá mu odhaľovala svalnaté brucho. Z nohavíc mu trčali chodidlá s dokonale upravenými nechtami. Dopekla, aj nohy by som mu oblízala. Naozaj predo mnou stál krásny mužský exemplár. Anton nebol nízky, ale ani príliš vysoký. Mohol merať asi meter osemdesiat, ja som bola len o pár centimetrov nižšia. Vo všeobecnosti sa mi páčili vysokí muži ako napríklad Wes a Alec.

Wes a Alec. Dvaja muži, ktorí vo mne vyvolávali úplne odlišné city, keď som si na nich spomenula. V jednom sa ukrýval stále náznak budúcnosti a po druhom vo mne pretrvávala túžba.

Anton podišiel k Heather a položil jej ruky na plecia.

„Heather, takže tuto Lucita bude vo videoklipe predmetom lásky, ktorý nemôžem mať?“ Stisol jej biceps a potiahol ju nabok ako dobrý priateľ. Stále však nespúšťal oči zo mňa. Heather prikývla a prevrátila oči. Anton sa druhou rukou dotkol svojej spodnej pery a tváril sa, akoby ma stále posudzoval. Akoby sa dotýkal nie seba, ale mňa.

Nebudem klamať, zaplavili ma mrákoty. Došľaka, hovoril s výrazným portorickým prízvukom, a keď obracal jazyk, pripadalo mi to nesmierne sexi. Niečo to skrátka so mnou robilo. Čosi, čo som nechcela cítiť po incidente, ktorý som v júni zažila s Aaronom. Tento Latinoameričan musel mať silné feromóny, lebo som to cítila každým svojím pórom.

„Vyzeráš dobre, dievča,“ ukázal na mňa bradou. „Vieš sa hýbať?“

„Aký druh pohybu máš na mysli?“ opýtala som sa. Odvrátil sa od Heather a na špičkách urobil niekoľko rýchlych kruhov, až sa dostal ku mne. Pritom krútil bokmi a vlnil trupom. Zastal iba kúsok od mojej tváre, voňal mydlom a kokosom. Pripomínal mi slnkom zaliatu pláž na Havaji. Najradšej by som na tej pláži ležala aj teraz, možno práve s týmto sexuálnym bohom.

„Hýb sa, muńeca,“ šepol. Cítila som jeho horúci dych na svojej pokožke, dráždil mi všetky nervy a akoby prebúdzal všetky receptory z dlhého spánku.

Pozrela som sa mu do očí a naklonila sa bližšie. Oprela som si oňho líce tak, aby som mu mohla šepkať do ucha.

„Čo znamená muńeca?“ opýtala som sa nežne.

„Bábika,“ ozval sa chrapľavo, akoby prehltol plnú lyžicu piesku.

„A lucita?“ Priložila som mu pery na líce a pocítila jeho strnisko.

Zastonal a položil mi ruku na bok, až sa mi zakrútila hlava. „Slabé svetielko.“

Slabé svetielko? Zaklonila som hlavu a vdýchla príchuť tej chvíle aj auru našej tesnej blízkosti. „Slabé svetielko?“ Musela som sa zachichotať. „Prečo?“

Zľahka sa ma dotkol dvoma prstami a prešiel mi nimi od pleca až k citlivej pokožke na ramene. Naskočili mi zimomriavky, srdce sa mi rozbúchalo a zovrelo. Zrazu som pred sebou videla len tmu a uvedomovala si, ako mi bije srdce. Kožu som mala napnutú a každý nerv stuhnutý od túžby utiecť... niekam sa skryť.

„Pretiahnem ťa ako handru, akou aj si. Odpad!“ sipel mi do tváre.

Uvedomila som si, že počujem rozopínať zips na nohaviciach. Vykríkla som ešte hlasnejšie, ale zahryzol mi do pery a udrel hlavu o betón. Bolo to šialené, cítila som, ako mi strhol šaty na pás. Chladný vietor sa mi dotkol nahého tela. Videla som všetky hviezdy, keď sa mi drsne dotkol brucha a odtiaľ jeho ruka putovala nadol.

„Nie!“

„Nie!“ vykríkla som a silno ho sotila. Sama som pritom odskočila, až som narazila do pohovky. Do pohovky? Snažila som sa zahnať spomienky, čo mi zahmlievali myseľ.

Doriti! Dopekla, čo to má znamenať?

Upierali sa na mňa dva páry zhrozených očí. „Mia...“ vydýchla Heather a prikryla si dlaňou ústa.

„Lucita... perdóname. Prepáč. Ublížil som ti nejako?“ Antonov hlas ku mne doliehal akoby z diaľky. Zaplavilo ma čosi, čo som nedokázala pomenovať inak ako strach.

Dokelu, nevyzeralo to dobre. Prečo som sa vrátila do minulosti? Čo to spustilo?

Pokrútila som hlavou. „Nie, vy prepáčte. Som unavená z cesty. Nejedla som a to martini som vypila tak rýchlo... Určite je to z neho.“ Musí to byť z neho.

Anton stisol pery. „Dáme ti niečo pod zub. Neznášam, keď môj tím nemá to, čo potrebuje. Poď,“ vystrel ku mne ruku a ja som mu podala svoju. Pocítila som známe vzrušenie, ale aj nervozitu. Z toho, ako mi podal ruku. Dočerta. Veď to nie si ty, Mia. Musím to čo najrýchlejšie vyriešiť. Ale ako?

Nevedela som, čo mám spraviť, tak som nasledovala Antona a Heather k dverám, no celé telo od hlavy až po päty mi stále premkýnal strach.

Večera bola úžasná. Chutné gnocchci al gorgonzola, ako ich volali v modernej talianskej reštaurácii Il Gabbiano, kam nás Anton zobral. Nebola som vhodne oblečená, ale ani Heather. Cestou nás sprevádzalo niekoľko Antonových bezpečnostných pracovníkov. Vošli sme, akoby sme boli kráľovská rodina. Manažér reštaurácie si nás všimol a vyšiel nám v ústrety tak opatrne, akoby kráčal po žeravom uhlí. Usadil nás bez čakania k stolu v kúte s krásnym výhľadom na Atlantický oceán. Anton objednal niekoľko predjedál a milo sa pritom usmieval. Zelenými očami si obzeral každú ženu v okruhu desiatich metrov a ľudia si ho všímali. Heather aj ja sme si objednali chuťovky. Chcela som niečo absolútne dekadentné a plné kalórií, a preto som si objednala svoje obľúbené vankúšiky, teda gnocchi s krémovou omáčkou. Bolo to čisté nebo.

Anton si objednal garnáty s cestovinami a rýchlo ich zhltol, ako keby mu mali z taniera naskákať naspäť do mora. Spýtala som sa ho, prečo tak náhlivo je. Zamračil sa, utrel si ústa a zahľadel sa na Atlantik. Heather múdro zmenila tému, skôr ako stihol odpovedať. Asi vedela, kde má slabé miesto, čo som ja netušila. Pozrela som na ňu a ona hneď pokrútila hlavou. Začali sme sa rozprávať o videoklipe a o ďalších plánoch.

Vtedy som sa musela priznať, že nemám nijaké tanečné skúsenosti.

„Nijaké?“ Anton zdvihol obočie. Pokrútila som hlavou a zahryzla si do spodnej pery. Zdvihol ruku a zhlboka sa nadýchol. „Musíme s tým teda niečo urobiť. Ty,“ ukázal na mňa od hlavy až po stôl, „si dokonalá, eh... perfecto zvodkyňa. Takže to musíme doriešiť.“ Pošúchal si dlane a zreničky mu stmavli. „Vieš, koho mám na mysli?“ opýtal sa Heather, nie mňa.

Vykrútila pery, priložila si na ne ukazovák a pokrčila plecami. „Ak je k dispozícii. Tanečná skupina v San Franciscu má pauzu a ten prefíkaný chlap z jej okolia sa stratil.“

Heather sa pomrvila na stoličke. „Veci sú jasnejšie. Možno keby sme ju sem zavolali ako choreografku, vyriešili by sme zároveň aj problémy, ktoré máš s tanečníkmi vzadu. Zavolám jej, či nemá záujem zachrániť nám kožu. Niečo ťa to však bude stáť.“

Anton sa rozosmial. „Vari všetko niečo nestojí, Heather? Chcem ju. Už som z toho zmätku unavený a ona je momentálne najlepšia. Pridá videu latinskoamerický nádych. Vie, ako na to. Chcem, aby sa všetky zraky upierali na Miu, aby v tom videu po nej priam slintali. Každý muž bude po nej bažiť, ale nikto ju nebude mať.“ Chlipne sa uškrnul a vložil si do úst celú krevetu. Na tanier vypľul chvost. Priam žiaril, ako si predstavoval svoj nový nápad.

„Kto je tá choreografka?“

Heather si odchlipla vína a utrela si ústa. „Veľmi talentovaná moderná tanečnica, ktorá niekoľko posledných rokov pôsobí na javisku tanečnej skupiny v San Franciscu, takže sme im ju nemohli ukradnúť.“ Ukázala jedným prstom na Antona a podržala svoj pohár s vínom. „Anton ju videl minulý rok a zaľúbil sa do jej tela a pohybov.“

To ma prekvapilo. „Robíš aj divadelnú produkciu?“ opýtala som sa.

„Áno, lucita. Upokojuje ma to a inšpiruje moju múzu. Rád vidím ľudí tancovať, spievať klasickú hudbu a páčia sa mi nové, inovatívne kúsky.“

„V každom prípade,“ prerušila ho Heather, „zistili sme, že učí tanec výlučne v sanfranciskom divadle. Vieš, že zo San Francisca len tak neodíde do Miami.“ Poslednú vetu adresovala rovno jemu a Anton sa zamračil. „Chce byť tam, kde sú jej sestry. Ak jej ponúkneme dosť a budeme konať rýchlo, možno sa dá nahovoriť a príde sem, kým budeme filmovať s Miou. Iba ona dokáže dodať videu niečo, čo by ho posunulo na vyšší stupeň.“ Heather sa zrazu rozhodla.

„Zavolám jej hneď teraz.“ Pozrela na hodinky. „Je tam o tri hodiny menej, čo je fajn.“ Bez okolkov vstala spoza stola a vyšla na otvorený balkón.

Odpila som si vína a zahľadela sa na oceán. Pocítila som závan vetra, ale okolo stola boli umiestnené ohrievacie lampy, takže nám bolo teplo. „Tvoja asistentka je mimoriadne pracovitá.“

Anton sa usmial. „Je, preto si ju nechávam.“

„Môžem byť otvorená?“ opýtala som sa a stisla pery. Anton sa oprel, prehodil si nohu cez koleno a vystrel ruku. „Pravdaže.“

„Prečo sa s ňou rozprávaš tak odmerane? Nebojíš sa, že odíde?“ Naozaj som premýšľala o tom, kto by zostal s mužom, ktorý sa správal tak suverénne a drsne, no o chvíľu už vedel byť príjemný a jemný. Akoby mal dve úplne odlišné strany.

„Prečo si to myslíš?“ Anton prižmúril oči.

Pokrčila som plecami. „Neviem. Štekal si na ňu do telefónu, kráčaš pred ňou, akoby bola tvoja slúžka, a rozkazuješ jej za pochodu.“

Anton sa zamračil. „Cením si jej názor nad všetky ostatné. Bezvýhradne dôverujem iba jej. Verím jej schopnostiam.“

„Hm, obalamutil si ma.“

Anton si vzal nápoj a dopil ho. „Povedala ti niečo v tom zmysle, že má v pláne odisť?“ Jeho tón dokazoval, že keby ho Heather opustila, nepotešilo by ho to.

„Nie, vôbec nie. Práve naopak, mám pocit, že chce viac.“

„Viac?“ opýtal sa nechápavo. „Máš na mysli nejaký vzťah?“ Pokrútila som hlavou. Naozaj je taký narcis? Prezrela som si jeho telo a anjelskú tvár – asi mal právo byť taký.

„O tom nič neviem. Mala som na mysli jej prácu. Zmienila sa o svojom sne, že by chcela manažovať nejakého umelca. A ty momentálne nemáš manažéra.“

Anton si prikryl dlaňou ústa a prešiel si palcom po zvodnej spodnej pere. „Nemám, to je pravda. Rozhodnutia zvyčajne nechávam na Heather, ona si so všetkým poradí.“

Zaujímavé. „Takže ťa vlastne už manažuje a nemá ani výhody, ani titul manažérky. To pre ňu nie je zaujímavé.“ Pohodila som vlasmi a obrátila som sa k moru, aby som mu dala priestor na premýšľanie. Zahľadela som sa na fascinujúci oceán. Uvedomila som si, ako veľmi mi chýba domov.

Domov.

Dočerta. Zrazu som si vedela odpovedať na otázku, ktorú som vo svojom vnútri omieľala už niekoľko mesiacov.

Môj domov je v Kalifornii.

Table of Contents

Dievča z kalendára Júl

Prvá kapitola

Druhá kapitola