Ve snech si ustelu

Pettya Isabela Růžička

Tato malá sbírka básní a prózy je určená všem lidem,

kteří stále věří v lásku. Láska je magie uschována uvnitř lidské duše.

Bez lásky život postrádá smysl. Je mnoho druhů lásky.

Ať láska partnerská, či mateřská, láska přátelská, životní, osudová, sourozenecká...

Všechny mají jedno společné. Jedinečné mystikum.

Kouzlo vidět a cítit mnohé čistě, být nezištným s přáním štěstí pro milované,

a tím i pro nás samé.

Věnuji mému manželovi... děkuji za Tvou lásku.

Taky všem, kteří ve mě kdy věřili.

Všem, kteří stále nosí lásku v srdci a naději...

Lístky kopretin

Něžnosti, jak je jich málo,

letmé lístky kopretin odkvetlých

vítr vznesl v oblaka.

V dlaních skrývám pohlazení,

doteky zapisující jména krás,

sny, přání naděje.

Potkávám je zas a zas...

Neplakej duše má,

i když svírá tě žal.

Ptáčkem v kleci zakletým.

V úsměvu bolest odchází

v touze naděje je skrytá.

V srdci mém má láska k tobě

Na věky věků je vrytá....

Ve snech ustelu si

Nejskrytější kouty, zanáší prach chtění.

Tužby zapomenout

na slzy minulosti.

Zanedbané otrhané pláště, tiše visí v přítmí duše.

čekají na tóny

pronikající skrze čas.

Dotknou se nesměle vzpomínek.

Opráší těch lásek pár,

v očích objeví se zmar.

Pár slz spadne do klína,

připomene se ta malá vina.

Bolest převalí se přes útesy splínu.

pročítám si duši, starou svou,

jemně otáčím

stránku zažloutlou...

a znovu plášť si obléknu,

do údolí vášní

se rozběhnu.

.

Ve snech ustelu si, v pokoře ulehnu

k dlouhému spánku.

Šeptat budu příběhy do ouška vánku,

o životech lidských...

Souznění

Tělo dotkne se těla,

hřeje jako tělo anděla,

Křídla tě obejmou,

cítíš ten pocit

schováš se,

v objetí - v naprostém bezpečí,

celičká celá.

Tlukot srdce čí však je. Jeho či tvůj?

Dech společný splyne, není už tvůj, či můj.

Srůst v jedno tělo, v jednu bytost,

cítit čas, lásky sytost.

Usnout ve spleti našich těl,

navěky do snů se ponořit,

a ze smrti zrodit se pro lásku a v lásce žít.

toto prožít každý by chtěl...

Anděl

Z nebeských výšin to byl velmi tvrdý pád,

tělo i křídla zhmožděné měl,

mezi perutěmi krůpěje krve objevily se snad,

ale pro lidskou lásku, podstoupit to vše chtěl.

Ach ta bolest, jak silná je ta tíže pozemská,

ta šeď zoufalství, shonu, ta tvář sobectví nehezká.

Pomalu však zvedl se, zkřivenou tvář z bolesti,

avšak naděje lidem pomoci, v jejich trápení a bolesti,

to nutkání rozdat lásku, a zničit lidská neštěstí...

Vzdal se všeho nebeského kromě lásky nezištné,

kdo jej potká v slzách svých, v zoufalství upřímném,

zacelí srdce rány, pomůže tobě i mně,

a nic za to nečeká, je to jeho vůle, a toto je naším snem.

Již nikdy nevzlétne do oblak, s křídly zlomenými,

žije zde na zemi, mezi lidmi ztrápenými.

Rozdává naději, rozdává lásku, sílu i víru,

umírajícím dá klid, odcházejí v míru.

A já věřím, že jej potkám, tak moc bych to chtěla,

cítit teplo, sílu, lásku tohoto anděla...

Table of Contents

Ve snech si ustelu

Lístky kopretin

Ve snech ustelu si

Souznění

Anděl

Láska maličká

Vesmírné.....

Zase ta láska

Divokost

Chrám

S tebou, a s láskou.

Muž a žena

Za cenu krve tvé

Tak jako každý den

Společně

V...

Andílku můj.

V plášti tajemství.

Ve chvíli kdy slza spadne do dlaní

Cítím tě všude...

Kouzla

Vezmi mě do náručí

Zoufalství

Tvé jméno

Jednu šanci

Deprese ta mrcha

Vrátit tak čas

Tak těžké je......

Jednou to přijde

Halooó... kde je láska?

Jen tvé dlaně

Pro Královnu

Miluj bez výhrad

Svítání a západy

Převozník jen pro mne

Konečně

Drak

Společný náš čas

Propast nadějí

Čekat budu

Copyright