swingeři.cz

aneb

ZAČÁTEČNICKÉ TRAMPOTY

JEDNÉ CÁKLÉ SWINGERKY

Lenka Macháčková

Informace pro uživatele

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v žádné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Používání elektronické verze knihy je určeno jen osobě, která ji legálně nabyla, a to v rozsahu stanoveném autorským zákonem.

Jakékoliv neoprávněné užití jako např. kopírování, úpravy, konverze do jiných formátů, prodej, pronájem, půjčování, darování, umísťování na servery, sdílení atp. je zakázáno!

Vydání první 2015

© Lenka Macháčková

Cover © Lenka Macháčková

© Mgr. Tomáš Zahradníček - TZ-one

ISBN: 978-80-87873-73-1 (ePub verze)

ISBN: 978-80-87873-74-8 (mobi verze)

Poděkování

Děkuji vám všem, kdo tvoříte ten skvělý a unikátní tým, se kterým mám tu jedinečnou možnost chvilku pobýt na tomto úžasném světě. Mám vás ráda.

Ženy mám ráda, protože jsou moudré, citlivé a chápavé, a milují muže.

Muže mám ráda, protože jsou rozumní, udatní a tolerantní, a milují ženy.

A co bychom byli jedni bez druhých, viďte?

Věnování

Jelikož je tato kniha celá o mně, je pochopitelně i o mém nejdražším. Občas se stane, že nakoukne, co to smolím, a všiml si, že ho ve svém vyprávění většinou oslovuji „můj milý“, načež vznesl přání, že mu mám vymyslet nějaké pěkné jméno. Když jsem se ho zeptala, jaké by si tak představoval, zamyslel se a pravil, že třeba Maxi Obr, což ve mne okamžitě vzbudilo úžasný nápad říkat mu Jižní Tlapa, Arnold, Thor nebo Král Vikingů, nebo že bych mohla použít přirovnání k supermuži, úžasňákovi nebo někomu podobnému. Protože jsem nevěděla, které z těchto jmen je to nejvýstižnější, navrhla jsem mu, že bych ho mohla pojmenovat nějak romantičtěji, například Sebastian, Romeo, Hubert, Marcus Antonius, Cristiano, Whilliam, Louis nebo Valentino. Řekl, že by byl raději pro toho Maxi Obra, jelikož je prý boží borec, a jestli mu budu říkat Louis, nesní ty nudle s mákem, které jsem uvařila k večeři. Dobrá, jelikož mák zrovna moc nemusím a tolik toho zas nespořádám, a jelikož bych byla opravdu nerada, kdyby se můj milý cítil jako Hubert nějak diskriminován, beru ho za slovo, a tímto ho pojmenovávám Boží Borec. A abychom to trochu zkrátili, budu mu říkat mucík a budu doufat, že jsem tímto svým rozhodnutím neodsoudila nudle s mákem k několikaměsíčnímu pobytu v mrazáku.

A sobě bych mohla říkat třeba Meg, protože je to moc pěkné jméno a myslím, že by mi slušelo. Kromě toho můj bobeček tvrdí, že jsem pěkná megera, čímž má pravděpodobně na mysli jednu z řeckých fúrií, ale mně to nevadí, protože si myslím, že fúrie jsme v podstatě všechny a s tím se nedá nic dělat.

Když o tom tak přemýšlím, pojmenovat hrdiny nějakého příběhu je opravdu těžké a obdivuji ty, kteří to umí. Například nemůžete svou hrdinku romanticky nazvat Avon Lady, když jste jí popsali jako zralou, možná mírně přezrálou, nepříjemnou babu, která by ve skutečnosti mohla představovat akorát tak Tena Lady. Mimochodem, všimli jste si, že celkem dost hrdinů nejrůznějších příběhů má jména světových módních značek? Já jsem si toho všimla až teď. Chytré, že?

Takže tuto naprosto šílenou knihu věnuji mému mucíčkovi – Maxi Obrovi Jižní Tlapě Arnoldovi Thorovi Králi Vikingů, mé věčné inspiraci a osudovému muži mého života, protože ho miluju a bez něj bych byla jako polívka bez soli.

Varování

Tato kniha je od začátku až do konce o sexu. Ba co víc – o skupinovém sexu. Proto bych se chtěla obrátit na potencionální čtenáře s doporučením, kdo by ji eventuelně mohl, a kdo v žádném případě neměl číst. Berte to jako mou obranu proti názorům těch z vás, kdo si ji přečtou omylem, a mohli mě pak nařknout, že jsem hnusná.

Kniha je určena

Především všem swingerům v jakémkoli stupni vývoje.

Dále pak lidem

– majícím kladný vztah k sexu

– majícím určité povědomí o sexu skupinovém

– neodsuzujícím ty jedince, kteří to dělají jinak než oni, a mají z toho, prokristapána, ještě radost

– nehroutícím se při představě ztopořeného penisu v obklíčení několika nahých žen

To tedy znamená všem požitkářům, fajnšmekrům a milovníkům života se vším všudy

Knihu ať v žádném případě neotvírají

Nedospělí jedinci a adolescenti, tudíž všichni, kteří fyzicky a duševně nedosáhli věkové hranice osmnácti let.

Ti, kteří se domnívají, že „swingers“ je jazzový styl hudby a “koitus“ exotický pokrm.

Puritáni pobuřující se nad tímto druhem činnosti a domnívající se, že se to dělá pouze před spaním, a to potmě a potichu.

Pokrytci, neurotici, cholerici a asociálové mající sklon k odsuzování žen milujících sex (prozatím jsem se nesetkala s nikým, kdo by za to odsuzoval muže).

Šílení kritici nacházející na všem jen to špatné, nesprávné a nepochopitelné a mající potřebu sdělovat těm, kdo na tom nic blbýho nevidí, že jsou mentálně zaostalí.

Lidé považující slova jako soulož, orgasmus, penis, ejakulát, bradavka a vlhká dírka za sprostá a nevhodná k použití v přímé řeči.

Já jsem ochránkyně dobré pověsti swingerů a lidstva obecně

Minulý týden jsem se úplnou náhodou trochu zakecala s jedním mladým, napohled docela inteligentním, mužem. Líčil mi, že musel vyměnit partnerku, protože když spolu zašli (oba poprvé ve svém životě) do swingers klubu a když, cituji „si lehli vedle ňáký dvojice a on tý druhý holce začal lichotit, tak ta jeho se ňák zasekla a ztuhla a už nechtěla nic dělat, i když on chtěl, a pak byla protivná a nic s ní nebylo, a nakonec se s ním rozešla“. O, ou. No téda. Z jeho poznámek jsem pochopila, že nemá ani nejmenší páru o tom, že je vůl a že jestli v tom bude nadále takhle pokračovat, novou partnerku si bude muset hledat pokaždé, když tam zas nějakou vytáhne. To znamená, že hrozí, že stále další a další nic netušící ženy dospějí k názoru, že chlapi jsou čuňata, sebestřední egoisté a chodící penisy, tudíž že do takovéhoto podniku, který bezostyšně podporuje tyto jejich otřesné vlastnosti, už nikdy, nikdy, nikdy více nevkročí, jelikož kdyby se tomuto nezapomenutelnému zážitku zcela dobrovolně opět vystavily, musely by být šílené.

Víte, čemu nerozumím? Když si například chceme obléknout kalhoty, je nám nad slunce jasné, že nejprve musíme strčit jednu nohu do jedné nohavice, pak druhou nohu do druhé nohavice, pak tam narveme zadek a nakonec se zapneme. Takže nechápu, proč podobný postup neaplikujeme na seznámení s něčím tak citlivým, jako je skupinový sex, proč se domníváme, že tam prostě vtrhneme, nacpeme obě své nohy do první nohavice, na kterou narazíme, požádáme překvapeného partnera, aby nám podržel nohavici plandající u boku, načež kolem něj začneme zběsile poskakovat, a pak se uvidí, jestli se nám to oběma bude líbit. Tak takhle nějak to dopadá, pokud nám nikdo nevysvětlil, že si vcelku harmonický vztah s milým a laskavým člověkem můžeme pohnojit svým prapodivným chováním, o kterém vlastně ani nevíme, že prapodivné je, tudíž se domníváme, že jediný, kdo je tady divný, je náš nechápavý partner.

A jak s nohavicemi souvisí skupinový sex? Nebojte, k tomu se dostaneme, ale nevím kdy, protože mi můj nejdražší již několikrát zdůrazňoval, že se nemám pouštět do složitějších úvah, jelikož neustále zcela nesouvisle větvím, a když chci vyprávět, že jsem se vrhla do rybníka, abych zachránila tonoucí berušku, hodinu a půl líčím (za současného zapomenutí na chudáčka broučka), že jsem si koupila plavky s kanýrkem na prsou, že mi strašně sluší a umím výborně plavat, načež jsem děsně překvapená, že nikdo nechápe, že vyprávím o berušce.

Takže k čemu jsme se to vlastně měli dostat? Jo, k tomu, jak je důležité, abychom se měli rádi, měli pochopení pro partnerův nenadálý opoziční postoj, necpali obě nohy do nohavice, o které jsme si předem nezjistili, jestli se jí to bude líbit, nechovali se jako pakůň a jak s tím vším souvisí spokojený skupinový sex. Souvisí, a já vám o tom budu vyprávět, protože se mi ani trochu nelíbí, když někomu díky velice hloupým a zbytečným chybám způsobuje trauma, bolest hlavy a stavy úzkosti, zkomplikované nesmyslnými výčitkami a obviňováním z něčeho, co párům, kteří jsou v pohodě, připadá jako bezva zpestření jejich harmonického soužití.

Takže spolu budeme větvit, větvit a větvit, a třeba nám z toho vznikne pěkný ořešák. Mimochodem, já miluju oříšky…

swingeři.cz

aneb

ZAČÁTEČNICKÉ TRAMPOTY

JEDNÉ CÁKLÉ SWINGERKY

Lenka Macháčková

NEZÁŽIVNÝ ÚVOD

Mí milí prostopášníci, vzhledem k tomu, o čem si budeme spolu vyprávět, v prvé řadě bych vás chtěla nenápadně upozornit (to aby počestní a nic netušící občané hned v úvodu nepropadli panice), že „swingers“ znamená sexuální prohazování, vrstvení a prolínání blíže nespecifikovaného počtu stálých partnerských dvojic. Kupení a hromadné souložení osob nemajících k sobě žádný závazek v podobě „na věky věků“ nebo alespoň „do konce měsíce“ se nazývá „skupinový sex“. No, ale ono je to vlastně jedno, říkejme tomu jak chceme, my se budeme bavit prostě o sexu, aniž bychom zkoumali, jak se co jmenuje. Tak, to jen pro pořádek, a teď se vrátíme k podstatě věci, tedy ke skupinovému sexu.

Předpokládám, že pokud jste sáhli po této knize, určité povědomí o něm zcela jistě máte. Dokonce si myslím, že váš přístup k sexu a jeho možným variantám, ať už v jakékoli podobě, je víc než průměrný a představa sexu skupinového vám nezpůsobuje ani husí kůži, ani svědivou vyrážku, či dokonce žaludeční nevolnost. Mně osobně způsobuje mnoho věcí, nicméně husí kůže se mezi ně neřadí, ta mi raší pouze při představě, že bych měla třicet minut někam běžet rychlostí pět kilometrů v hodině, jelikož potřebuju spálit asi milión kilojoulů a zbavit se nepěkných výčnělků v oblasti zadku, za které mě můj milý s potěšením chytá, potřásá jimi a vykřikuje „to je matroš…“. Takže běh tam a sem, aniž bych honila autobus, zdrhnuvšího psa nebo výprodej kabelek u Louis Vuittona opravdu nemusím. Jinak jsem schopna prakticky čehokoli a po hlavě se vrhám do každé výzvy, aniž by mě odradil fakt, že nejsem v dané věci odborník na slovo vzatý. Ve svém životě jsem již dělala ledacos.

Reprezentovala jsem sportovní klub mládežnického juda.

Ve vestibulu naší ZŠ viselo dlouhé dva roky mé umělecké dílo v podobě mozaiky 100x72 cm, kterou když jsem neměla čas dodělat, jelikož na mě na haldách za garážema čekal Roman Kužílek, tak jsem prázdná místa natřela modrou temperou a paní učitelka pak řekla, že jsem génius.

Umístila jsem se na druhém místě okresní soutěže společenských tanců.

Na ZŠ jsem byla jmenována do funkce nástěnkářky, kteréžto cti mne zbavila až na gymnáziu třídní profesorka Lístková se slovy, že mám dost starostí sama se sebou.

Naučila jsem se nazpaměť periodickou soustavu prvků.

Málem se ze mě stala olympijská vítězka v plavání, ale maminka mě pak přehlásila na akvabel.

Několik let jsem celkem úspěšně předstírala, že jsem studijní typ.

Vyspárovala jsem úplně sama celou koupelnu.

Lupenkovou pilkou jsem vlastnoručně vyřezala dvířka mé první kuchyňské linky.

Spravila jsem vysavač.

Postavila zahradní jezírko.

Nahodila jsem garáž.

A taky jsem výborná řidička.

Nicméně jsem zjistila, že světem nehýbe Cyrano v originále ani ruční práce, nýbrž sex. A přes to, že vše, co jsem kdy dělala, činila jsem se zaujetím a opravdu ráda, ze všeho nejraději mám přeci jenom ten sex. Tak mě jednoho dne napadlo, že o tom začnu psát knihu. A psala jsem o tom, jak mě v páté třídě do tajů této činnosti „zkušeně“ zasvětila má třináctiletá spolužačka, jaké to bylo, když jsem v osmnácti poprvé v životě spatřila ztopořený penis, na co jsem přišla při svém prvním orgasmu, jak jsem chtěla za kluka toho největšího bouráka pod sluncem, ale nejprve jsem musela uškrtit všechny cizí slečny nacházející se v jeho posteli, a jak měl tento borec jednoho dne úžasný nápad, že se s těmi fuchtlemi nemám prát, nýbrž se s nimi mám skamarádit, jelikož by bylo fajn, kdybychom to v té posteli dělali všichni společně. No, a asi tak na stoosmdesáté stránce jsem zcela neplánovaně a z ničeho nic přišla na to, že bych vám mohla raději povyprávět o tom, jak to dnes občas s některými individui společně fakt děláme. Domnívám se totiž, že vás to bude zajímat mnohem víc, než popis mých dementních pubertálních dobrodružství. A i když mi můj drahý řekl, že jsem nezvladatelný cvok, nebezpečný úchyl a naprostý šílenec, prostě to dám, a vůbec se nebudu ohlížet na to, že si to o mně bude nejspíš myslet i zbytek národa.

Takže, co já a sex? Je bezva, mám to ráda a děsně mě to baví.

A sex ve skupině? No jéje! Takže jestli chcete, jestli se nestydíte a máte na to čas, trochu si o tom popovídáme.

V případě, že máte, stejně jako já, k tomuto odvětví volnočasové aktivity pozitivní vztah a pokud vás to zajímá, chtěla bych se s vámi podělit o některé zajímavosti, které mne potkaly na cestě za dobrodružstvím, zvané swingers. Myslím, že mnohým začátečníkům pomohu pochopit některá úskalí tohoto druhu zábavy, a doufám, že popisem jejich průběhu zkušené swingery, kteří si seznamovacím procesem již dozajista prošli, snad alespoň trochu pobavím (minimálně tím, že zjistí, že v tom nebyli sami).

Pokud ale očekáváte, že jsem náhodnou objevitelkou zaručeného a fungujícího manuálu „Univerzální postup plánování a kompletování spokojeného swingování“, asi vás zklamu. Musím vás upozornit na to, že neexistuje a nikdy existovat nebude žádný podrobný návod, jak se provozuje skupinový sex. Pokud někde narazíte na něco, co autor nazval „Pravidla skupinového sexu“, pravděpodobně se seznámíte s platným návštěvním řádem swingers klubu či s jakýmisi analytickými poučkami, lišícími se pouze řazením slov v oznamovacích větách týkajících se procentuálního poměru žen, mužů a párů zabývajících se touto činností, jejich celkovou spokojeností a frekvencí, se kterou se na sebe vrhají. Dočtete se také, že se jedná o sex obohacený o nové a nevšední zážitky, přinášející pohodu a prohlubující a posilující vztah s vaším partnerem, a že je příjemným zpestřením vašeho sexuálního života. Také se pravděpodobně dozvíte, že se v žádném případě nejedná o nebezpečnou úchylku či jakousi podobu psychiku zraňující nevěry, ale že je to léčivá procedura mající blahodárný dopad na tělo i duši. Sex všeobecně léčivou procedurou bezesporu je. Zahání trudomyslnost, nespokojenost, nespavost, obezitu, zácpu i bolest hlavy a ovládá ho prakticky každý, o tom žádná. Jenomže na základě tohoto faktu se mnoho z nás domnívá, že nějak podobně je to i se sexem skupinovým. Ale s ním je to kapánek složitější, a aby trudomyslnost, nespokojenost, nespavost a bolest hlavy naopak nezpůsoboval, je zapotřebí, abyste se s určitými pravidly, kterými je nutné se alespoň okrajově řídit, před započetím s touto blahodárnou procedurou přeci jenom pro jistotu v kostce seznámili. Nejjednodušší způsob získání určitého povědomí v této oblasti sexu je zasednutí k internetu a pročtení pouček a názorů odborníků ventilujících touto cestou své geniální myšlenky. Jenomže kde vzít jistotu, že oni odborníci vědí, o čem mluví a že jejich poučky pramení z osobních zkušeností získaných při blízkých setkání erotického druhu, nikoli pouze z jejich školené, hloubavé hlavy. Ono je totiž velice jednoduché někomu tvrdit, že skupinový sex by nám v žádném případě neměl navozovat pocit zhrzenosti, jelikož si musíme uvědomit, že to naše čuně nedělá nic ohavného a v podstatě to tak nemyslí. Ale co když se odborník v rámci průzkumu dopadu činnosti čuněte na psychiku přihlížejícího partnera nepodrobil osobnímu testu za účasti svého milujícího druha, kterého předhodil bandě nestoudných naháčů? To se mu to pak radí, takhle od stolu, to se mu to pak tvrdí, že se vlastně nemáme čeho obávat, jelikož sexuální promiskuita je věc lidstvu zcela přirozená, běžná a naprosto pochopitelná, jelikož nejsme naprogramováni na životní pouť s jedním partnerem u zadku, a že bychom to měli brát s rozumem, nikoli s nabitou brokovnicí u pasu.

Takže jsme se ocitli v situaci, kdy se s nějakým tím návodem nebo základními pravidly, které fungují na nás na všechny, seznámit potřebujeme. Minimálně z důvodu, abychom věděli, co že se to vlastně při takovýchto akcích dělá, co od nás očekávají ostatní, jak se při tom tváří a jak se jim to líbí. Jenomže, jak už jsme si řekli, jakýkoli všeobecný návod na toto téma se skutečně vymyslet nedá, protože každá situace, do které se dostaneme, je jiná, a záleží pouze na naší vnímavosti a na vnímavosti našeho partnera, aby se něco tak citlivého, jako je výměna sexuálních partnerů, opravdu stala přínosem našeho vztahu, tak jak nám vysvětlují odborníci. Ale nezoufejte, přesto, že nejsem vystudovaný sexuolog, což by mě mimochodem moc bavilo, mohu vám o skupinovém sexu povyprávět třeba já, protože to, o co bych se s vámi chtěla podělit, jsem nezískala u onoho stolu, nýbrž na stole a dalších nejrůznějších kusech nábytku vhodných k provozování této činnosti, jelikož provádění kdejakých zhýralostí ve skupině mi nedělá žádný problém. Tedy „již“ nedělá. Tím jsem chtěla říct, že se k tomuto stavu mysli a těla musí normální člověk nejprve prokousat, a protože vím, že kousání může být někdy i dost bolestivé, chtěla bych vám s tím trochu pomoct a ušetřit vás zbytečných a nepříjemných kousanců, zcela přirozeně končících na mnohých začátečnických hýždích.

Table of Contents

Informace pro uživatele

Poděkování

Věnování

Varování

Já jsem ochránkyně dobré pověsti swingerů a lidstva obecně

SWINGEŘI.CZ aneb ZAČÁTEČNICKÉ TRAMPOTY JEDNÉ CÁKLÉ SWINGERKY

NEZÁŽIVNÝ ÚVOD