Anselm Grün

Lék na únavu ze života

KARMELITÁNSKÉ

NAKLADATELSTVÍ

KOSTELNÍ VYDŘÍ

2014

Ukázka elektronické knihy

KATALOGIZACE V KNIZE –

NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Grün, Anselm

Lék na únavu ze života / Anselm Grün ; [z německého originálu ... přeložila Jindra Hubková]. – Kostelní Vydří : Karmelitánské nakladatelství, 2014. – 118 s. – (Orientace ; sv. 54)

Název originálu: Ich bin müde

ISBN 978-80-7195-717-1 (brož.)

159.944.4 * 612 * 304 * 13 * 101 * 27-232/-236 * 26-23

- únava – psychologické aspekty

- únava – fyziologické aspekty

- únava – sociální aspekty

- únava – duchovní aspekty

- únava – filozofické pojetí

- biblické texty

- příručky

159.93/.94 - Senzorické a motorické funkce. Emoce. Vůle [17]

© Vier-Türme GmbH, Verlag, D-97359 Münsterschwarzach Abtei

Czech edition © Karmelitánské nakladatelství, s. r. o., Kostelní Vydří, 2014

ISBN 978-80-7195-717-1

SLOVO ÚVODEM

Často se dnes mluví o syndromu vyhoření. Manažeři, kteří k nám přijíždějí na kurzy, o sobě říkávají, že jsou na pokraji vyhoření. Z toho důvodu si dopřáli pár dní volna a na kurz přijeli. Ale když se pozorně zaposlouchám do toho, co říkají, zjišťuji, že mnozí vyhořelí nejsou. Netrpí depresí z vyčerpání. Trpí něčím jiným - prostou únavou. Vynaložili spoustu úsilí ve firmě. Snažili se dostat ji kupředu. Snažili se vytvořit lidské pracovní prostředí. Usilovali o mnohé, ale už jsou tím bojováním unavení. Cítí, že je to boj s větrnými mlýny. Jejich tělo tak unavené zatím ještě není, že by usínali vestoje. Zato je unavená jejich duše. Přišla o pružnost. Nadšení, se kterým bojovali za druhé, kamsi vyprchalo. Zaplavil je pocit chronické únavy a vnitřní apatie.

Ale únavou netrpí pouze manažeři. Nedávno se mi jistá paní svěřila: „Už jsem pro náš partnerský vztah udělala všechno možné. Přiměla jsem svého muže docházet na partnerskou terapii a podnikla jsem řadu věcí, jen aby se náš vztah znovu oživil. Nic z toho ale nepomohlo. Jsem tak unavená z těch neustálých pokusů o obnovu našeho manželského vztahu.“ Jiná žena navštívila hned několik běhů terapeutických sezení, a přece měla dojem, že nepostoupila ani o krok dopředu. Teď je jednoduše unavená a nechce se jí dál na sobě pracovat. Už vyzkoušela tolik metod vychvalovaných v časopisech: metod zdravé životosprávy, metod na odreagování, metod duševní hygieny. Je zkrátka unavená ze všech těch metod a toho, co naslibovaly. Uvědomuje si, že jí nic z toho nedokáže nabídnout pomoc jak dál. Ale co že to vlastně chce? Co očekává od života? Únava ji vede k tomu, aby se zastavila a přezkoumala, co vlastně očekává od všech těch terapií a metod, které vyzkoušela.

Únava je ovšem jevem, který zdaleka nepostihuje jen jednotlivce. Existuje také únava z církve nebo únava z politiky. Dalo by se říct, že církví se unavili jednotlivci, jenže pak narazíme také na únavu jakožto základní náladu uvnitř církve. Stejně dobře mohou být nejen jednotlivci znechuceni politikou, setkáme se i s unavenou politikou, a to nejenom v jejích jednotlivých představitelích, nýbrž v celku.

Když o sobě lidé řeknou: „jsem unavený“, nepopisují tím syndrom vyhoření, o kterém se v poslední době píší řady knih. Duchovně doprovázím mnohé, kteří jsou přesvědčeni, že trpí syndromem vyhoření. A přece tímto pojmem popisují docela jinou zkušenost. Vyhoření je trvalé vyčerpání. Klasická definice syndromu vyhoření zní následovně:

Stav psychického nebo duševního vyčerpání, dostavující se jako následek dlouhodobých negativních pocitů, které se u člověka vyvíjejí při práci nebo při utváření obrazu o sobě. (Emener, citován Fenglerem, s. 92).

Mezi typické příznaky syndromu vyhoření patří:

Veliký odpor ke každodennímu chození do práce, pocity selhání – hněv a vzdor, pocity viny – ztráta odvahy a lhostejnost, negativismus – izolace a stažení se do sebe, každodenní pocity únavy a vyčerpání. (Cherniss, citován Fenglerem, s. 94)

„Jsem unavený“ někdy bývá součástí syndromu vyhoření. Většinou však jde o základní pocit, jímž lidé trpí. Nejsou nemocní. Netrápí je deprese z vyčerpání, která se často váže na syndrom vyhoření. Jsou jednoduše unavení. Mají pocit, že by nemělo smysl dále bojovat. Mnohdy působí rezignovaným dojmem. Často je to víc psychický pocit. Opakovaně se ovšem setkávám i s lidmi, kteří jsou skutečně unavení. Usínají takřka okamžitě, jakmile se posadí do křesla v přednáškovém sále. Usínají u televize. Často usnou dokonce i za volantem. Jsou přetažení. Občas může být tato únava podmíněná i zdravotně. Někdo trpí nedostatkem železa, jiný je malátný, protože jeho tělo bojuje s virovou nákazou. Jiní citelně strádají takzvanou jarní únavou. Únava má celou řadu podob a celou řadu příčin.

8. října natočil reportér Christof Kneer (Süddeutsche Zeitung) rozhovor s fotbalistou Philippem Lahmem o fenoménu takzvané únavy WM (Waldenströmova makroglobulinemie). Na otázku, jestli jde spíše o tělesnou nebo o psychickou únavu, sportovec odpověděl: „Jedno nelze oddělovat od druhého. Ale pořadí je následující: Nejprve se dostaví psychická únava a z ní pak vyplyne nedostatek tělesné svěžesti.“

Lahm vysvětluje tento nedostatek svěžesti celého jeho mužstva příliš krátkou přestávkou mezi fotbalovou sezónou a mistrovstvím světa. Pak ale začíná hovořit o dalším problému. Náhle se jeho mužstvo ocitá na jedné z posledních příček v tabulce. „Takže se navíc přidává tlak, že už nesmíme pustit ani jeden zápas. Je ovšem jasné, že to nepůjde, a tak se předem vzdávají šance, sem tam se udělá chyba, zkrátka to neprobíhá přesně podle přání a tlak se ještě znásobí. Dostavuje se řetězová reakce. Na začátku je to psychika, pak následuje tělo, a znovu psychika, protože člověk samozřejmě ztratí sebedůvěru.“

To, co řekl fotbalista v rozhovoru o svém mužstvu, platí pro mnohé unavené lidi. Unavili se psychicky i tělesně. Únava je připravila o sebedůvěru. Najednou už se v životě nic nedaří. Všechno jde ztuha. Navenek často nebývá patrný žádný rozdíl. Přesto je v psychice i v těle cosi, co není plně přítomno a co tedy nevede ani k žádoucímu výkonu.

Pocit únavy jako ukazatel na cestě duchovního života

Table of Contents

Titulní strana

Tiráž

SLOVO ÚVODEM