TAXUS International s. r. o., Praha

www.ivotoman.cz

© Ivo Toman, Praha, 2017

Obsahové připomínky: Pavel Jirouš, Marián Murčo, Jaroslava Timková

Jazyková korektura: imprimis

Počítačová sazba a grafická úprava: General Design, 2016

Návrh obálky: © Alexander Klinko, 2017

Ilustrace: © Alexander Klinko, 2017

Elektronické formáty Dagmar Wankowska, LiamART

ISBN 978-80-87717-14-1

1. vydání

Obsah

Proč máme strach?

Kdy je strach dobrý

Jaké strachy známe

Strach a pozornost

Snižování síly strachu psaním

Fobie

Jak na fobie

Očekávání a strach

Co druzí očekávají od nás

Očekávání, která máme sami od sebe

Očekávání výsledků vnějšího zdroje – placebo × nocebo

Společenské strachy

Touha po sounáležitosti

Strach, jak budu vypadat před druhými

Samota, osamělost a strach z osamělosti

Jaké mám rady, jak vyzrát na sociální strachy?

Snížení studu sníží i naše strachy

Strach z nedostatku lásky (ze ztráty lásky)

Strach z druhého pohlaví

Víra v boha a strach

Strach a úspěch

Strach z neúspěchu

Řešení, jak vyzrát nad strachem z neúspěchu

Očekávání neúspěchu

Tréma

Prokrastinace a strach

Strach z rozhodování

Postoje a rozhodování

Strach ze změn

Myšlenkový chaos a strach

Myšlenková dieta

Odvedení pozornosti od strachu

Očkování proti strachu

Odvaha

Odvaha obyčejných lidí

Závěr

Použitá literatura

Ivo Toman je autorem

Poznámky

Proč máme strach?

Emoce jsou šéfem našeho myšlení. Jsou to různá „pohnutí mysli“ vzniklá hodnocením situací, do kterých se dostáváme. Toto hodnocení situace v nás vzbuzuje pocity příjemné i nepříjemné. Hodně záleží na tom, jak je daná událost pro nás důležitá. Tentýž jev – například blesk a hrom – může u jednoho člověka vyvolat strach a u druhého vzrušení. Nejčastější emoce jsou štěstí, hněv, smutek, láska, vztek, radost, překvapení, odpor, stud, pocit viny, lhostejnost, zvědavost, pohrdání, znechucení, defenzíva, stěžování si, zapírání se,… A strach.

Emoce jsou někdy doprovázené tělesnými změnami. Když nám například dojde, že něco může dopadnout špatně, stáhne se nám žaludek a svaly se napnou. V případě, že se napnou příliš, mohou se objevit nepříjemné pocity, jako jsou potíže při nadechnutí, třes nebo brnění rukou, bolest hlavy, za krkem, v zádech či ramenou, sevření na hrudi apod. Tyto příznaky nás často ještě více vyděsí.

Emoce se mohou rychle měnit. Každou hodinu jich prožíváme desítky, denně tedy stovky, týdně tisíce,… Z toho vyplývá, že emoce hodně ovlivňují kvalitu našeho života.

Představte si, že právě teď nemáte nic na práci, protože jste přišli o hodinu dříve na schůzku. Sedíte a v mozku vám začnou lítat myšlenky. Velmi rychle se stanou negativními. Jestliže máte hodně práce a víte, že teď navíc ztratíte drahocennou hodinu, a k tomu si vzpomenete na něco, co vás štve, výsledkem je, že cítíte negativní emoce. Často je to strach.

Strach je ten stav mysli, kdy situaci intuitivně vyhodnotíme tak, že se cítíme něčím či někým ohrožení.

Kdo strach nemá?

* * *

Jen psychopati. Ti jsou nebojácní, protože mají neurologickou poruchu, kvůli které postrádají pocity strachu a úzkosti.{1} Jinak každý normální člověk strach má. A lže ten, kdo tvrdí, že ne.

Je velkým omylem myslet si, že ideální by bylo, kdybychom se nikdy nebáli. Negativní myšlení včetně různých strachů má zajistit, abychom se dožili dalšího dne. Jakmile totiž pocítíme strach, hned víme, že se „děje něco špatného“. A začneme jednat, abychom přežili.

Možná jste nad tím takto nepřemýšleli, ale evoluce to zařídila tak, aby nás negativní emoce (včetně strachu) chránily proti vnějším hrozbám. Díky strachu jsme byli stále na pozoru před možným nebezpečím. Stále jsme museli předvídat, co nás může ohrozit, zranit a kdo nás může sežrat.

Naše kladné emoce rozšiřují naše obzory. Když máme dobrou náladu, více sportujeme, jsme otevřeni novým nápadům i pomáháme jiným. {2}Když se však střetnou kladné a záporné emoce, z důvodu přežití to evoluce zařídila tak, že záporné vyhrávají. Proto je jednodušší být vzteklý, smutný a vystrašený než být v klidu a spokojený.

Kdysi měl strach své opodstatnění. Dnešní doba je však už málo nebezpečná a mnoho strachu nám spíše škodí. Strach je tedy jednou z našich nejcennějších – a také jednou z nejničivějších emocí.

Jakmile mozek zaregistruje skutečné nebo domnělé nebezpečí, spustí se dvě současné reakce:

1. Primitivní reakce má zajistit naše přežití. Část mozku zvaná amygdala, která „vyrábí“ strach, vyvolá bojový poplach se dvěma možnostmi: „bojuj, nebo uteč“. {3}Kromě těchto dvou možností může dojít ještě k ochromení záplavou strachu. Zajímavé je, že často je pro nás toto ochromení prospěšnější než aktivní, avšak špatná reakce. Tento poplach se bohužel mnohokrát „zapne“, i když nám nic nehrozí, a my zbytečně zažíváme strach.

2. Vyšší reakce je složitější. Zde mozek zvažuje více možností a ptá se: „Už jsem někdy něco podobného zažil? Pokud ano, co se stalo? Co už o tom vím?“

Jestliže mozek dojde k závěru, že nejde o skutečné nebezpečí, ukončí první reakci „bojuj, nebo uteč“.

Kdy je strach dobrý

Už víte, že strach nás chrání. A nejen to. Negativní emoce nás nutí jednat. Jsou výzvou k činu. Musíme například cítit určitou míru strachu při přechodu silnice. To nás přiměje, abychom se napřed rozhlédli na obě strany. A strach nás chrání dobře. Vždyť více než 99 procent živočišných druhů, které kdy žily, vyhynulo.{4} Člověk jako druh nejenže přežil, ale dokonce ovládl tuto planetu. Strach je tedy dobrý, pokud jde o to, najít případné nebezpečí nebo nepřítele.

Strachem se také učíme. Od dětství sbíráme své zkušenosti při neustálém střídání strachu a zvědavosti.{5} Strach v mírné podobě pomáhá k tomu, abychom se více snažili. Kvůli strachu ze špatných výsledků nebo z potrestání se učíme do školy a jsme aktivní v práci. Často pouhá možnost, že budeme před více lidmi označení jako chybující, stačí k tomu, abychom se více snažili. Vyhlídka na veřejné ponížení nás tedy motivuje, a často moc dobře. Proč?

* * *

Kvůli odpovědnosti za dobré i špatné výsledky. Odpovědnosti za sliby a dohody, které jsme uzavřeli. Neexistuje nikdo úspěšný, který nenesl určitou odpovědnost. Proč tedy někteří lidé nechtějí být odpovědni?

* * *

Protože je to někdy obtížné, nepohodlné. Nikdo nechce sám sobě přiznávat, že možná zaostává. Nejsnadnější způsob, jak se vyhnout neúspěchu, je nikdy se nepokládat za neúspěšného. A nejsnadnější způsob, jak to udělat, je nedávat sám sobě náročnější normy výkonu. Pokud se ale přemůžete, pak ve vás může odpovědnost vyvolat pocit hrdosti a úspěšnosti.

Mírná úzkost dokonce zvyšuje náš výkon, protože zbystřuje smysly a aktivuje energii. Pokud však přeroste únosnou míru, je častá a trvá dlouho nebo se objevuje, když nemá, pak vede k vnitřnímu zmatku nebo až k panice.

Spousta lidí si myslí, že negativní emoce nám škodí. Jenže je to jinak: ne negativní, ale extrémní emoce nám škodí. I kladné emoce nám mohou uškodit, když jsou příliš silné. Podle zprávy deníku Al-Rijád z 25. 8. 1989 dvě ženy zemřely na infarkt, když viděly, že domů přichází jejich syn a manžel, které den předtím jako údajně mrtvé pohřbily.{6} Prohrát během pár minut svůj měsíční plat nebo vyhrát v loterii miliony jsou obojí stresové situace, které nám mohou velmi ublížit. Žádná emoce v nás, ať příjemná, nebo ne, se nesmí opakovaně dostávat za určitou hranici, jinak do života zasahuje negativně. Jde o škodlivost v extrémních polohách.

Table of Contents

Proč máme strach?

Kdy je strach dobrý

Jaké strachy známe

Strach a pozornost

Snižování síly strachu psaním

Fobie

Očekávání a strach

Společenské strachy

Strach a úspěch

Prokrastinace a strach

Myšlenkový chaos a strach

Odvaha