Tim Ferriss

NÁSTROJE TITÁNŮ

Návyky a taktiky výjimečných osobností, miliardářů a světových ikon

Copyright © 2017 by Timothy Ferriss

Illustrations © 2017 by Remie Geoffroi

All rights reserved.

TOOLS OF TITANS, TIM FERRISS, TIMOTHY FERRISS, THE 4-HOUR, THE 4-HOUR WORKWEEK, THE 4-HOUR BODY, THE 4-HOUR CHEF, SLOW-CARB DIET, OTK, and 5-BULLET FRIDAY are trademarks or registered trademarks, all under license. All rights reserved.

Published by special arrangement with Houghton Mifflin Harcourt Company.

Podle anglického originálu Tools of Titans: The Tactics, Routines, and Habits of Billionaires, Icons, and World-Class Performers vydalo v edici Hvězdy nakladatelství Jan Melvil Publishing v Brně roku 2017. Žádná část této knihy nesmí být nijak použita či reprodukována bez písemného svolení, s výjimkou případů krátkých citací jako součásti kritických článků a recenzí.

Překlad Jaromír Vicari, Kateřina Ešnerová

Odpovědné redaktorky Vladimíra Válková, Veronika Kůrková

Šéfredaktor Marek Vlha

Redakční spolupráce Tomáš Baránek, Vít Šebor, Pavel Jonák

Grafická úprava a obálka Rachel Newborn, Melissa Lotfy, David Dvořák

Sazba David Dvořák, Jaroslav Vlček

Jazyková korektura Vilém Kmuníček

Ekniha Roman Kříž

Jan Melvil Publishing, s. r. o.

Melvil.cz | Mít vše hotovo.cz

[Ohodnoťte knihu prosím zde: www.melvil.cz/kniha-nastroje-titanu]

[Pochvaly pište na libisemi@melvil.cz]

[Errata hlaste na melvil.cz/erratum]

Sdílejte s hashtagem #nastrojetitanu

© Jan Melvil Publishing, 2017

ISBN 978-80-7555-040-8

ZŘEKNUTÍ SE PRÁVNÍ ODPOVĚDNOSTI VYDAVATELE

Tato kniha prezentuje široké spektrum názorů na nejrůznější témata související se zdravím a životní pohodou včetně určitých procedur a postupů, které mohou být bez lékařského dohledu riskantní nebo nelegální. Tyto přístupy odrážejí výzkumy a názory autora nebo osobností pojednávaných v knize. Uváděné myšlenky ovšem není možné považovat za náhradu péče odborně vzdělaného praktického lékaře. Jakoukoli dietu, užívání léků nebo tréninkový režim konzultujte se svým praktickým lékařem. Autor a vydavatel se zříkají odpovědnosti za jakékoli nepříznivé účinky přímo nebo nepřímo vyplývající z informací obsažených v této knize.

I přes veškerou snahu redakce českého vydání a spolupráci s odborníky se nepodařilo všechna data, výzkumy a teorie předkládané autorem knihy ověřit. Upozorňujeme, že americký trh se oproti českému výrazně liší, a to zejména v oblasti potravinových doplňků, léčiv a dalších preparátů. Interpretace některých fyziologických principů v této knize je pouze názorem autora knihy a cílem redakce českého vydání není autorovi nijak oponovat a jeho názory odborně korigovat. Kniha má sloužit především inspirativně a motivačně, proto důrazně upozorňujeme čtenáře, že všechny zásahy do životosprávy a již nasazené medikace musejí být konzultovány s lékařem. Při dodržení výše uvedených pravidel může být kniha dobrým pomocníkem.

TIMOVO ZŘEKNUTÍ SE ODPOVĚDNOSTI

Prosím vás, nedělejte žádné hlouposti a nezabijte se. Nikdo z nás by z toho neměl radost. Než začnete z této knihy cokoli zkoušet, poraďte se s doktorem, právníkem nebo specialistou na zdravý rozum.

UZNÁNÍ

Herman Hesse, přeložila Hilda Rosner, z originálu Siddhartha, ©1951, New Directions Publishing Corp. Otištěno se svolením New Directions Publishing Corp. (Česky vyšlo pod názvem: Siddhártha. Argo, 2003.) Ukázka z knihy Joy on Demand: The Art of Discovering Happiness Within, Chade-Meng Tan, © 2016 Chade-Meng Tan. Otištěno se svolením HarperCollins Publishers. Z knihy „The Power of Gone“, Shinzen Young, © 2012–2015 Shinzen Young. Otištěno se svolením Shinzen Younga, shinzen.org. Všechna práva vyhrazena. Z knihy The 22 Immutable Laws of Marketing: Violate Them at Your Own Risk!, Al Ries a Jack Trout, © 1993 Al Ries a Jack Trout. Otištěno se svolením HarperCollins Publishers. „The Canvas Strategy“ z knihy Ego is the Enemy, Ryan Holiday, © 2016 Ryan Holiday. Otištěno se svolením Portfolio, nakladatel Penguin Publishing Group, divize Penguin Random House LLC. Všechna práva vyhrazena. Ukázka z knihy Vagabonding: An Uncommon Guide to the Art of Long-Term World Travel, Rolf Potts, © 2002 Rolf Potts. Otištěno se souhlasem Villard Books, nakladatel Random House, divize Penguin Random House LLC. Všechna práva vyhrazena. Ukázka z knihy The 4-Hour Workweek: Escape 9–5, Live Anywhere, and Join the New Rich, Timothy Ferriss, © 2007, 2009 Carmenere One, LLC. Otištěno se svolením Crown Books, nakladatel Crown Publishing Group, divize Penguin Random House LLC. Všechna práva vyhrazena. (Česky vyšlo pod názvem: Čtyřhodinový pracovní týden: Nemarněte celé dny v práci, žijte kdekoli a staňte se „novým bohatým“. Jan Melvil Publishing, 2010.) Otištěno se svolením Free Press, divize Simon & Schuster, Inc., z knihy We Learn Nothing, Tim Kreider. © 2012 Tim Kreider. Všechna práva vyhrazena. Z knihy The Art of Asking: How I Learned to Stop Worrying and Let People Help, Amanda Palmer, © 2014 Amanda Palmer. Otištěno se svolením Grand Central Publishing. „The Guest House“, Rumi, přeložil Coleman Barks. Otištěno se svolením Colemana Barkse. Všechna práva vyhrazena. Ukázka z knihy Radical Acceptance: Embracing Your Life with the Heart of a Buddha, Tara Brach, © 2003 Tara Brach. Otištěno se svolením Bantam Books, nakladatel Random House, divize Penguin Random House LLC. Všechna práva vyhrazena. Otištěno se svolením Simon & Schuster, Inc. From Buck Up, Suck Up… And Come Back When You Foul Up, James Carville a Paul Begala, © 2002 James Carville a Paul Begala. Všechna práva vyhrazena.

VĚNOVÁNÍ

Především jsem vděčný vám všem, kteří jste mi „společníky na cestě“, jak by řekl James Fadiman.

Zadruhé, část autorského honoráře bude věnována těmto smysluplným organizacím:

- After-School All-Stars (afterschoolallstars.org) – díky komplexním mimoškolním programům udržuje děti v bezpečí a pomáhá jim uspět ve škole i v životě.

- DonorsChoose.org – umožňuje komukoli snadno pomoct potřebné třídě. Jejím cílem je přispět k tomu, aby všichni žáci ve Spojených státech měli potřebné prostředky pro kvalitní vzdělávání.

- Vědecký výzkum v institucích, jako je Lékařská fakulta Univerzity Johnse Hopkinse – zaměřuje se na možnosti uplatnění entheogenů při léčbě depresí, na které jiné prostředky nezabírají, úzkostí z konce života (u pacientů ve smrtelném stadiu rakoviny) a jiných vysilujících stavů.

A zatřetí všem hledajícím. Ať najdete daleko víc, než hledáte.

Třeba vám pomůže i tahle kniha.

PŘEDMLUVA

Nejsem žádný self-made man.

Pokaždé, když mluvím na nějaké byznysové konferenci anebo před vysokoškoláky, dokonce i při veřejném chatu na Redditu to ale někdo řekne.

„Guvernére / guvernátore / Arnolde / Arnie / Schwarzie / Schnitzel (podle toho, kde zrovna jsem), jaký máte coby self-made man recept na úspěch?“

Vždycky jsou zaskočení, když jim poděkuji za kompliment a řeknu: „Já se nevypracoval sám. Lidi mi hodně pomohli.“

Je pravda, že jsem vyrostl v Rakousku v domě bez vodovodu. Je pravda, že jsem se přestěhoval do Ameriky sám, jen s taškou do posilovny. A taky je pravda, že jsem pracoval jako zedník a díky investicím do nemovitostí se stal milionářem ještě předtím, než jsem v Barbaru Conanovi začal mávat mečem.

Ale není pravda, že jsem se vypracoval sám. Jako každý jsem se dostal tam, kde jsem, na ramenou obrů.

Můj život stojí na základech položených rodiči, trenéry a učiteli. Na dobrých lidech, kteří mě nechali spát na gaučích nebo v kumbálech posiloven. Na mentorech, kteří se se mnou dělili o zkušenosti a rady. A na vzorech, které mě motivovaly ze stránek časopisů (a postupem času i z osobních setkání).

Měl jsem velkou vizi a odhodlání. Ale nikam bych se nedostal, kdyby mi máma nepomáhala s domácími úkoly (a kdyby mi občas jednu nevlepila, když se mi nechtělo se učit), kdyby mi táta neříkal, ať „koukám být užitečný“, kdyby mi učitelé nevysvětlili, jak umět prodávat, a kdyby mě trenéři nenaučili základy vzpírání.

Kdyby se mi do ruky nedostal časopis s Regem Parkem na obálce a nepřečetl bych si, jak se z trojnásobného vítěze kulturistické soutěže Mr. Universe stal filmový Herkules, asi bych dodnes jódloval v rakouských Alpách. Věděl jsem, že chci z Rakouska odejít, a bylo mi jasné, že patřím do Ameriky, ale Reg rozhodně přilil olej do ohně a díky němu jsem měl najednou plán.

Joe Weider mě přivedl do Ameriky a vzal mě pod svá křídla. Pomohl mi rozvinout kariéru v kulturistice a zasvětil mě do byznysu. Lucille Ball ohromně zariskovala, když mě obsadila do mé první velké role v Hollywoodu. A v roce 2003 bych bez pomoci 4 206 284 Kaliforňanů nikdy nebyl zvolen guvernérem skvělého státu Kalifornie.

Takže jak bych mohl tvrdit, že jsem se vypracoval sám? Kdybych si osoboval titul „self-made man“, pomíjel bych každého člověka a každou radu, která mě dostala tam, kde jsem. A dělal bych mylný dojem, že člověk může všechno dokázat sám.

Já bych to nedokázal. A vy nejspíš taky ne.

Všichni potřebujeme nakopnout. Bez pomoci, rady a inspirace ostatních se nám zadrhne uvažování a uvízneme na mrtvém bodě.

Měl jsem štěstí na mentory a vzory, na které jsem narážel na každém kroku svého života. S mnoha z nich jsem měl to štěstí setkat se osobně. Od Joea Weidera po Nelsona Mandelu, od Michaila Gorbačova po Muhammada Aliho, od Andyho Warhola až po George H. W. Bushe. Nikdy jsem se nestyděl zajímat o moudrost ostatních a přilévat tak olej do svého vlastního ohně. Nejspíš jste slyšeli Timovy podcasty. (Obzvlášť by se vám mohl líbit ten s okouzlujícím kulturistou s rakouským přízvukem.) Slouží mu jako platforma zprostředkovávající zkušenosti rozmanitých osobností ze světa byznysu, zábavy a sportu. Vsadím se, že jste se od nich leccos naučili. A že jste si z nich často vzali něco, co byste nečekali.

Ať už jsou to ranní návyky, životní filozofie, tréninkový tip nebo jen motivace do všedního dne, na téhle planetě není nikdo, komu by neprospěla trocha pomoci zvenčí.

Vždycky jsem bral svět jako školu, nasával ponaučení a příběhy jako inspiraci pro svou vlastní cestu vpřed. Doufám, že to děláte stejně.

Vůbec nejhorší je myslet si, že už víte dost. Nikdy se nepřestávejte učit.

Proto jste si koupili tuhle knihu. Víte, že ať jste v životě kdekoli, přijdou chvíle, kdy budete potřebovat motivaci a pohled zvenčí. Budou okamžiky, kdy si sami nebudete vědět rady nebo vám bude scházet energie.

Nebojte se připustit, že sami na všechno nestačíte. Já na vše rozhodně sám nestačím. Tak otočte stránku a začněte se učit.

— Arnold Schwarzenegger

NA RAMENOU VELIKÁNŮ

Nejsem expert. Jsem experimentátor, zapisovatel, průvodce.

Pokud v této knize najdete něco úžasného, je to jen díky brilantním osobnostem, které mi byly učiteli, zdroji, kritiky, přispěvateli, korektory a vzory. A jestli v knize najdete nějaký trapas, je to proto, že jsem buď nedal na jejich radu, nebo rovnou udělal chybu.

I když jsem dlužníkem stovkám lidí, rád bych tady poděkoval mnoha hostům, kteří se objevili v mých podcastech a na stránkách téhle knihy. V abecedním pořadí:

Scott Adams

James Altucher

Sophia Amoruso

Marc Andreessen

Sekou Andrews

Patrick Arnold

Peter Attia

Glenn Beck

Scott Belsky

Richard Betts

Mike Birbiglia

Alex Blumberg

Amelia Boone

Justin Boreta

Tara Brach

Brené Brown

Bryan Callen

Shay Carl

Dan Carlin

Ed Catmull

Margaret Cho

Paulo Coelho

Ed Cooke

Kevin Costner

Whitney Cummings

Dominic D’Agostino

Alain de Botton

Joe De Sena

Mike Del Ponte

Peter Diamandis

Tracy DiNunzio

Jack Dorsey

Stephen J. Dubner

Dan Engle

James Fadiman

Jon Favreau

Jamie Foxx

Chris Fussell

Cal Fussman

Adam Gazzaley

Malcolm Gladwell

Seth Godin

Evan Goldberg

Marc Goodman

Laird Hamilton

Sam Harris

Wim Hof

Reid Hoffman

Ryan Holiday

Chase Jarvis

Daymond John

Bryan Johnson

Sebastian Junger

Noah Kagan

Samy Kamkar

Kaskade

Sam Kass

Kevin Kelly

Brian Koppelman

Tim Kreider

Paul Levesque

Phil Libin

Will MacAskill

Brian MacKenzie

Justin Mager

Nicholas McCarthy

Gen. Stanley McChrystal

Jane McGonigal

BJ Miller

Matt Mullenweg

Casey Neistat

Jason Nemer

Edward Norton

B. J. Novak

Alexis Ohanian

Amanda Palmer

Rhonda Patrick

Caroline Paul

Martin Polanco

Charles Poliquin

Maria Popova

Rolf Potts

Naval Ravikant

Gabby Reece

Tony Robbins

Robert Rodriguez

Seth Rogen

Kevin Rose

Rick Rubin

Chris Sacca

Arnold Schwarzenegger

Ramit Sethi

Mike Shinoda

Jason Silva

Derek Sivers

Joshua Skenes

Christopher Sommer

Morgan Spurlock

Kelly Starrett

Neil Strauss

Cheryl Strayed

Chade-Meng Tan

Peter Thiel

Pavel Tsatsouline

Luis von Ahn

Josh Waitzkin

Eric Weinstein

Shaun White

Jocko Willink

Rainn Wilson

Chris Young

Andrew Zimmern

ČTĚTE NEJDŘÍV – JAK ZACHÁZET S TOUHLE KNÍŽKOU

„Když stojíš na hraně, vidíš věci, které ze středu nikdy nedohlédneš. Velké věci, které by tě nenapadly. Lidé na hraně je vidí jako první.“

— Kurt Vonnegut

„Rutina je u inteligentního člověka znakem ambice.“

— W. H. Auden

Jsem chorobný poznamenávač.

Mám zaznamenané prakticky všechny svoje tréninky od 18 let. Zhruba 2,5 metru mi doma na policích zabírají hřbety zápisníků. Na jedno téma. A takových témat mám rozepsané desítky. Někdo by to rovnou nazval obsedantně kompulzivní poruchou a mnohým by to připadalo jako zbytečná námaha. Já mám ale jasno: Je to sbírka mých životních receptů.

Každou věc se chci naučit jen jednou a pak ji pořád používat.

Například řekněme, že bych narazil na svou fotku z 5. června 2007 a řekl si, že chci znovu vypadat přesně jako tehdy. Nebyl by to problém. Oprášil bych svazek z roku 2007, podíval se na zaznamenaná cvičení a jídelníček z osmi týdnů předcházejících 5. červnu, přesně se záznamů držel a nakonec vypadal téměř stejně jako moje mladší já (až na ty vlasy). Ne vždycky to jde tak snadno, ale docela často ano.

Tato kniha je stejně jako moje ostatní knížky souhrnem receptů na vysoký výkon nashromážděných pro vlastní potřebu. Je tu ale jeden velký rozdíl – tuhle knihu jsem nikdy neplánoval vydat.

Tyhle řádky píšu v pařížské kavárně s výhledem na Lucemburskou zahradu, kousek od Rue Saint-Jacques. Rue Saint-Jacques je zřejmě nejstarší ulice v Paříži a má bohatou literární historii. Pár bloků od místa, kde zrovna sedím, žil Victor Hugo. V místech, která jsou odtud, co by kamenem dohodil, popíjela kávu Gertrude Stein a F. Scott Fitzgerald chodil do společnosti. Hemingway se tady procházel po chodnících, zatímco si v hlavě nechával uležet své knížky a v krvi víno.

Já si chtěl ve Francii dát pauzu od všeho. Žádné sociální sítě, žádné e-maily, žádné společenské povinnosti, žádné dané plány… kromě jednoho projektu. Vyčlenil jsem si měsíc, abych si prošel všechna ponaučení, co jsem si vzal od téměř dvou set osobností světového formátu, se kterými jsem udělal rozhovory ve svém podcastu Tim Ferriss Show. Ten mimochodem nedávno překročil sto milionů stažení. Mezi mými hosty byli šachoví géniové, filmové hvězdy, čtyřhvězdičkoví generálové, profesionální sportovci i manažeři investičních fondů. Každý pes jiná ves.

S několika z nich jsem od té doby spolupracoval na obchodních a uměleckých projektech včetně investic a nezávislého filmu. Přitom jsem vstřebal hodně jejich zkušeností i mimo naše nahrané rozhovory, ať už při společných trénincích, ovíněném jamování, textovkových konverzacích, večeřích nebo nočních telefonátech. V každém případě jsem je poznal daleko líp než z povrchních titulků v médiích.

Díky jejich lekcím, které se mi podařilo udržet v paměti, se můj život zlepšil ve všech ohledech. A to byla jen špička ledovce. Většina klenotů pořád vězela na tisících stran přepisů a ručně načmáraných poznámek. Víc než po čemkoli jiném jsem toužil po příležitosti to všechno vydestilovat do podoby praktické příručky.

Proto jsem si vyhradil celý měsíc na důkladnou revizi (upřímně řečeno i na pain au chocolat), abych dal dohromady ultimátní taháky pro sebe samotného.

Měl to být zápisník, který obsáhne všechny zápisníky. Něco, co by mi dokázalo pomoct za pár minut, ale dalo by se číst celý život.

To byl přinejmenším vznešený cíl a vůbec jsem neměl jasno, jaký bude výsledek. Během prvních týdnů práce moje zkušenost předčila veškerá očekávání. Ať jsem se nacházel v jakékoli situaci, vždycky mi něco z téhle knížky pomohlo. Teď když se na něčem zaseknu, cítím se bezvýchodně, jsem zoufalý, vzteklý, rozpolcený nebo prostě nemám jasno, jako první si nad silným kafem začnu listovat těmito stránkami. Prozatím jsem vždy potřebný recept našel během dvaceti minut pročítání rad svých přátel, kteří se odteď stanou i vašimi přáteli. Potřebujete se ujistit, že na něco jdete správně? Tady se vám dostane poplácání po ramenou. Nechat si něco bez servítku vytmavit? Spousta lidí v téhle knize se vůbec nerozpakuje. Potřebujete od někoho vysvětlit, proč jsou vaše obavy nepodložené nebo vaše výmluvy jen kecy? Tady to máte.

Najdete zde spoustu silných citátů, ale tahle kniha je daleko víc než jejich kompilace. Jde o sadu nástrojů pro změnu vašeho života.

Existuje spousta knih rozhovorů. Tahle je jiná, protože sám sebe nepokládám za skutečného autora rozhovorů. Vnímám sám sebe jako experimentátora. Když si něco nemůžu vyzkoušet nebo replikovat výsledky v chaotické realitě každodenního života, nezajímá mě to. Všechno na těchto stránkách jsem nějakým způsobem prověřil, prozkoumal a aplikoval na svůj vlastní život. Použil jsem desítky zde uvedených taktik a strategií při jednáních, kde šlo o hodně, v prostředích s vysokou mírou rizika nebo ve velkých obchodních transakcích. Tato ponaučení mi vydělala miliony dolarů a ušetřila roky marného snažení a frustrací. Taktiky i strategie fungují, když je potřebujete nejvíc.

Praktické uplatnění některých rad je vidět na první pohled, zatímco jiné postřehy jsou rafinovanější a pořádně vám dojdou až po pár týdnech, ve sprše nebo před usnutím.

Mnohé z těchto jednořádkových replik vás naučí to, na co byste jinak potřebovali obsáhlé svazky. Některé shrnují mistrovství v celém oboru do jediné věty. Jak by řekl Josh Waitzkin, šachový génius a inspirace filmu Nevinné tahy (Searching for Bobby Fischer), tyhle jednohubky představují způsob, jak se „z mikra naučit makro“. Proces skládání takových dílků mi hodně odhalil. Kdybych si myslel, že jsem „už zahlédl Matrix“, byl bych vedle nebo bych z něj zahlédl jen 10 procent. Přitom i těch 10 procent – „ostrůvky“ poznámek s postřehy od jednotlivých mentorů – už změnilo můj život a pomohlo mi zdesetinásobit vlastní výsledky. Když jsem si ale soustředěně procházel myšlenky více než stovky osobností, velmi rychle to začalo být hodně zajímavé. Pro filmové fanoušky mezi vámi by to bylo něco jako závěr Šestého smyslu nebo Obvyklých podezřelých: „Ta klika červených dveří! Ten hrnek Kobayashi! Jak jsem si toho mohl nevšimnout! Celou dobu jsem to měl před očima!“

Abych vám pomohl vidět totéž, snažil jsem se provázat knihu určitými vzorci a upozornit na místa, kde se zvyklosti, přesvědčení a doporučení různých hostů doplňují.

Výsledná mozaika je daleko víc než součet dílků.

ČÍM JSOU TIHLE LIDÉ JINÍ?

„Posuzujte člověka podle jeho otázek spíš než odpovědí.“

— Pierre-Marc-Gaston

Světově známé osobnosti nemají žádné superschopnosti.

Pravidla, která si samy vytvořily, jim umožňují ohýbat skutečnost do té míry, že to tak může vypadat, ale když se to mohli naučit oni, můžete se to naučit i vy. Jejich „pravidla“ často bývají neobvyklé návyky a širší otázky.

V překvapivě velkém počtu případů je síla v absurditě. Čím absurdnější a „nemožnější“ otázka, tím hlubší odpověď. Vezměte si například otázku, kterou sériový miliardář Peter Thiel s oblibou klade sám sobě i ostatním:

„Když máte desetiletý plán, jak se někam dostat, měli byste se ptát: Proč to nedokážu za 6 měsíců?“

Pro ilustraci bych tvrzení mohl přeformulovat takhle:

„Co bych v příštích šesti měsících mohl udělat pro dosažení svých desetiletých cílů, kdybych měl u hlavy pistoli?“

Ale ne tak zhurta. Očekávám, že se nad tím teď na deset vteřin zamyslíte a pak za pár měsíců uskutečníte své plány na deset let? To rozhodně ne. Ale očekávám, že vám tahle otázka produktivně nabourá uvažování. Jako když se z kukly vyklube motýl s novými schopnostmi. „Normální“ zažité systémy, osvojená sociální pravidla, standardní konstrukce – nic z toho při zodpovídání podobných otázek nefunguje. Tyhle otázky vás nutí překročit domnělá omezení, jako když se had svlékne z kůže. Přitom si uvědomíte, že jste se na skutečnost vlastně vždycky mohli dívat z vlastního úhlu pohledu. Chce to jen cvik.

Doporučoval bych vám strávit pár chvil nad otázkami, které vám v téhle knize budou připadat nejtrapnější. Třicet minut psaní metodou proudu vědomí do deníku vám může změnit život.

A navíc, i když je svět zlatý důl, musíte se začít přehrabovat ostatním lidem v hlavách, abyste odkryli poklady. Otázky jsou vaším krumpáčem a konkurenční výhodou. Tahle kniha vám poskytne arzenál, abyste měli z čeho vybírat.

PROSTŘEDKY NA ZVYŠOVÁNÍ VÝKONU

Když jsem si všechny materiály ke knize organizoval sám pro sebe, nechtěl jsem vytvořit svazující 37krokový program.

Chtěl jsem ovoce na dosah ruky s okamžitými výsledky. Jednohubková pravidla na těchto stránkách můžete brát jako přípravky na zvyšování výkonu. Dají se začlenit do jakéhokoli tréninkového plánu (různých kariér, osobních preferencí, jedinečných oblastí zodpovědnosti) jako benzin do ohně pokroku.

Desetinásobné výsledky naštěstí ne vždycky vyžadují desetinásobné úsilí. Velké změny můžou mít podobu drobností. Abyste výrazně změnili svůj život, nemusíte hned běžet závod na sto mil, získat PhD nebo obrátit vše úplně naruby. Jsou to konzistentně vykonávané drobnosti, ze kterých se stanou velké věci (například „červený tým“ jednou za čtvrt roku, řízené meditace podle Taryho Bracha, strategické půsty nebo ketony atd.).

„Nástroj“ je v téhle knize chápán jako dost široký pojem. Mezi nástroje patří návyky, knihy, běžná samomluva, doplňky, oblíbené otázky a spousta dalších věcí.

CO MAJÍ SPOLEČNÉHO?

V téhle knize budete pochopitelně hledat návyky a doporučení. Tady je pár více nebo méně zvláštních vzorců:

- Více než 80 procent osobností, se kterými jsem vedl rozhovory, praktikuje nějakou formu každodenní meditace.

- Překvapivě hodně mužů (nikoli žen) nad 45 let vůbec nesnídá nebo snídá jen velmi skromně (například Laird Hamilton; Malcolm Gladwell; Generál Stanley McChrystal).

- Hodně z nich má ve zvyku se před spaním zchladit podložkou ChiliPad.

- Nadšeně mluví kromě jiného o knížkách Sapiens – Od zvířete k božskému jedinci, Poor Charlie’s Almanack (Almanach chudého Charlieho), Zbraně vlivu a Člověk hledá smysl.

- Mnoho z nich má ve zvyku pouštět si na podporu soustředění jednu písničku stále dokola.

- Téměř každý má za sebou nějaké vlastní projekty, které realizoval ve volném čase a na své vlastní náklady a pak je nabídl potenciálním kupcům.

- Přesvědčení, že „neúspěch není trvalý“ (viz Robert Rodriguez).

- Téměř každému hostovi se podařilo udělat z evidentních „slabostí“ obrovskou konkurenční výhodu (viz Arnold Schwarzenegger).

Samozřejmě vám pomůžu najít si spojnici mezi jednotlivými detaily, ale v tom není ani polovina hodnoty téhle knížky. Některé triky, které jsou pro člověka největším povzbuzením, najdete u outsiderů. Snažte se najít černou ovci, s níž vás pojí osobní zvláštnosti. Věnujte pozornost netradičním cestám, třeba příběhu Shaye Carla, který se z manuálního pracovníka přes hvězdu YouTube vypracoval až na spoluzakladatele startupu prodaného skoro za miliardu dolarů. Jediná konzistence je v rozmanitosti. Jak by řekl programátor: „To není chyba. To je vlastnost!“

Bez obav si půjčujte, hledejte neobvyklé kombinace a vytvořte si svůj vlastní jedinečný plán.

TAHLE KNIHA JE JAKO ŠVÉDSKÝ STŮL – TAKHLE SI Z NÍ VEZMETE NEJVÍC

PRAVIDLO Č. 1: VOLNĚ PŘESKAKUJTE.

Beze všeho přeskočte kapitoly, co vás nechytí. Číst tuhle knihu by měla být zábava, měla by vám připomínat švédský stůl. Do ničeho se nenuťte. Když nesnášíte krevety, tak je prostě nejezte. Berte ji jako průvodce, v němž si můžete vybrat vlastní dobrodružství. Přesně tak jsem ji totiž napsal. Jde mi o to, aby se každému čtenáři líbilo 50 procent knihy, byl nadšený z 25 procent a nikdy nezapomněl 10 procent. Ovšem každý z milionů posluchačů mého podcastu a desítek korektorů téhle knihy má těch 50/25/10 procent rozložených úplně jinak. To mi vyrazilo dech.

Dokonce jsem několik hostů z knihy (lidí, kteří jsou ve svém oboru nejlepší) nechal přečíst stejný profil a pak se jich zeptal: „Kterých 10 procent byste rozhodně nechal a kterých 10 procent byste určitě vyhodil?“ Nezřídka těch 10 procent, co by jeden člověk „rozhodně nechal“, bylo přesně těch 10 procent, co by jiný „určitě vyhodil“! Každému sedí něco jiného. Počítám s tím, že toho hodně přeskočíte. Čtěte jen to, co vás baví.

PRAVIDLO Č. 2: PŘESKAKUJTE, ALE DĚLEJTE TO S ROZUMEM.

Přitom se ovšem snažte vnímat, co všechno jste přeskočili. Třeba si udělejte malou tečku do rohu stránky nebo si zvýrazněte nadpis.

Co když právě přeskakování a nesprávné vnímání určitých témat nebo otázek vytvořilo ve vašem životě slepé uličky, bariéry a nevyřešené problémy? V mém případně to rozhodně platilo.

Pokud se rozhodnete některou stránku přeskočit, poznačte si ji, později se na ni v určitém okamžiku vraťte a zeptejte se sami sebe: „Proč jsem tohle nechtěl číst?“ Uráží vás to? Připadá vám to pod vaši úroveň? Je to příliš složité? A došli jste k tomuto závěru vlastním uvažováním, nebo je to odraz předsudků zděděných po rodičích nebo někom jiném? Velmi často „naše“ přesvědčení není až tak úplně naše.

Díky takovému přístupu sami sebe vytváříte, místo abyste se snažili sami sebe objevit. I to druhé má svou hodnotu, ale odehrálo se převážně v minulém čase. Takové objevování je jako pohled do zpětného zrcátka. Abyste se dostali tam, kam chcete, musíte se dívat před sebe.

PAMATUJTE NA DVA PRINCIPY

Nedávno jsem byl se studenty tvůrčího psaní z pařížské Americké akademie na pikniku na náměstí Louise Aragona, což je stinné zákoutí u řeky Seiny. Jedna dívka mě si vzala stranou a zeptala se, jaké stěžejní sdělení se snažím touhle knihou vyjádřit. O pár vteřin později nás zase vtáhli do hloučku, když jeden po druhém mluvili o klikatých cestách, které je na akci ten den dovedly. Téměř každý se chtěl do Paříže vypravit už celé roky, v některých případech i 30 nebo 40 let, ale předpokládal, že je to nemožné.

Zatímco jsem je poslouchal, načmáral jsem na kus papíru svou odpověď na dívčinu otázku. V téhle knize chci doopravdy sdělit tohle:

1

Úspěch, ať ho definujete jakkoli, je dosažitelný tak, že si osvojíte ta správná, praxí ověřená přesvědčení a zvyklosti. Někdo jiný už si prošel vaší verzí „úspěchu“ a mnozí často udělali něco podobného. Můžete ale namítnout: „Jenže co když se na něco chystáte jako úplně první, třeba na kolonizaci Marsu?“ I na to existují recepty. Podívejte se na budování impérií jiného druhu, třeba na největší rozhodnutí v životě Roberta Mosese (přečtěte si The Power Broker [Makléř moci]) nebo si jednoduše najděte někoho, kdo dokázal tak velké věci, že byly svého času pokládány za nemožné (například Walt Disney). Kus jejich DNA si můžete půjčit.

2

Téměř všichni superhrdinové, na které si vzpomenete (vzory, ikony, titáni, miliardáři), jsou chodící nedostatky a vady, kterým se podařilo zúročit jednu nebo dvě silné stránky. Lidé jsou nedokonalá stvoření. Člověk uspěje ne proto, že nemá žádné nedostatky, ale proto, že najde své jedinečné silné stránky a na těch postaví své zvyklosti. Aby to bylo zcela zřejmé, záměrně jsem do knihy zahrnul dvě části (stránky 191 a 606), u kterých si budete říkat: „Páni, ten Tim Ferriss je ale neuvěřitelný nepořádník. Má bordel i v sobě. Jak může vůbec něco dotáhnout do konce?“ Každý vedl bitvy, o nichž nic nevíte. Ani hrdinové téhle knihy na tom nejsou jinak. Každý bojuje. Tím se můžete utěšovat.

PÁR DŮLEŽITÝCH POZNÁMEK K FORMĚ

STRUKTURA

Knihu tvoří tři části: Zdraví, Bohatí a Moudří. Mezi jednotlivými částmi se samozřejmě spousta témat překrývá, protože jsou vzájemně provázaná. Trojici částí si můžete představit jako trojnožku, na níž stojí vyvážený život. Pro udržitelný úspěch nebo trvalé štěstí potřebuje člověk všechny tři. „Bohatstvím“ se v kontextu téhle knihy rozumí daleko víc než peníze, vztahuje se i na hojnost času, vztahů a dalších hodnot.

Můj původní záměr s knihami Čtyřhodinový pracovní týden (The 4-Hour Workweek), Čtyřhodinové tělo (The 4-Hour Body) a Čtyřhodinový šéfkuchař (The 4-Hour Chef) byl vytvořit trilogii tematicky postavenou na slavném citátu Benjamina Franklina: „Kdo chodí brzy spát a brzy vstává, ten je zdravý, bohatý a moudrý.“

Lidé se mě neustále ptají: „Co bys dal do Čtyřhodinového pracovního týdne, kdybys ho psal znovu? Jak bys ho doplnil?“ A to samé platí pro Čtyřhodinové tělo i Čtyřhodinového šéfkuchaře. Nástroje titánů obsahují většinu odpovědí pro všechny tři knihy.

PRODLOUŽENÉ CITÁTY

Než jsem začal psát tuhle knihu, zavolal jsem Masonu Curreymu, autorovi knihy Daily Rituals (Každodenní zvyky) popisující rituály 161 tvůrčích osobností, mezi nimiž jsou třeba Franz Kafka nebo Pablo Picasso. Zeptal jsem se ho, jaká nejlepší rozhodnutí v souvislosti se svou knížkou udělal. Mason odpověděl: „Nechal jsem co nejvíc zaznít hlas profilovaných osobností. To byla zřejmě jedna z nejlepších a nejsprávnějších věcí. Nejzajímavější často nebyly ani tak detaily jejich rutiny nebo zvyklostí jako to, jak o nich mluvili.“

Jedná se o důležitý postřeh a zároveň důvod, proč většina „knih citátů“ nemá žádný reálný dopad.

Vezměte si například bonmot Jamieho Foxxe: „Co je na druhé straně strachu? Nic.“ Snadno si ho zapamatujete a uhodnete jeho hluboký význam. Přesto bych si vsadil, že ho do týdne zapomenete. Ale co kdybych doplnil Jamieho vlastní vysvětlení, proč právě touhle maximou buduje ve svých dětech sebevědomí? Nebylo by to daleko pádnější? Kontext a vyjádření vlastními slovy vás naučí UVAŽOVAT jako světoznámá osobnost, ne jenom papouškovat citáty. To je klíčová meta-dovednost, o niž usilujeme. Proto vás čeká hodně prodloužených citací a příběhů.

Některé řádky jsem zvýraznil tučně. Je to moje zdůraznění, nikoli autorovo.

Jak číst citáty – mikroměřítko

… = Vynechaná část dialogu.

[slova v závorkách] = Další informace, které nebyly součástí rozhovoru, ale mohou být důležité k pochopení toho, o čem byla řeč, případně jde o související informace nebo moje doporučení.

Jak číst citáty – makroměřítko

Jeden z hostů mého podcastu (mimochodem jeden z nejchytřejších lidí, co znám) byl naprosto šokovaný, když jsem mu ukázal surový přepis rozhovoru. „Páni,“ povzdychl si. „Myslím si o sobě, že jsem jakž takž chytrý, ale minulý, přítomný a budoucí čas používám, jako by mezi nimi nebyl vůbec žádný rozdíl. Takže mluvím jako totální pako.“

Přepisy jsou nemilosrdné. Četl jsem svoje vlastní, takže vím, jaká je to hrůza.

V zápalu vyprávění odsouváme gramatiku na vedlejší kolej a místo ní nastupují falešné začátky a útržky vět. Všichni začínáme neúnosné množství vět slůvky „a“ nebo „takže“. O slovech „vlastně“, „v podstatě“ a „prostě“ ani nemluvě. Řečnické kostrbatosti a výplňková slova, která se v rozhovoru ztratí, čtenáře na tištěné stránce praští do očí.

Proto je třeba citace v některých případech zredigovat, aby byly srozumitelnější a stručnější. Je to taková drobná laskavost vůči citovaným hostům i čtenářům. Snažil jsem se zachovat ducha a pointu citací a přitom dosáhnout toho, aby byly co nejelegantnější a nejčtivější. Někdy je nechávám rozvolněné, abych zachoval kinetickou energii a emoce okamžiku. Jindy jsem trochu obrousil hrany včetně mého vlastního koktání.

Pokud se vám cokoli bude zdát hloupé nebo podivné, berte to tak, že je to moje chyba. Každý v téhle knize je ohromný a já se snažil udělat vše, co jsem mohl, aby to bylo vidět.

VZORCE

Pokud spolu doporučení nebo životní filozofie různých hostů vzájemně souvisejí, uvádím to v závorkách. Například když Jane Doe vypráví příběh o navyšování cen, doplním „(viz Marc Andreessen)“, protože jeho odpověď na otázku „Kdybyste mohl mít billboard kdekoli, co byste na něj dal?“ byla „Zvedněte ceny.“ A podrobně vysvětluje proč.

VTIP!

Humorem v knize nešetřím. Zaprvé když jsme pořád vážní, unavíme se dřív, než se dostaneme k něčemu pořádnému. A zadruhé kdyby tahle knížka byla jen o drsném pohledu bez úsměvu, jen o produktivitě bez škádlení, nic z ní by vám neutkvělo v mysli. Souhlasím s Tonym Robbinsem, že informace bez emocí v člověku nezůstanou.

Chcete-li k tomuto tvrzení hlubší vědecké poznatky, vyhledejte si „von Restorffův efekt“ a „efekt prvenství a novosti“. V každém případě jsem ale tuhle knížku záměrně postavil tak, abyste si z ní odnesli co nejvíc. A tím se dostávám k poslednímu bodu…

DUCHOVNÍ ZVÍŘATA

Ano, duchovní zvířata. Pro fotografie v téhle knížce nebyl prostor, ale nějaké ilustrace jsem tu chtěl mít, aby vás čtení bavilo. Už to vypadalo docela beznadějně, ale pak jsem si po pár skleničkách vína vzpomněl, že se jeden z mých hostů, Alexis Ohanian s oblibou ptá lidí, se kterými vede pracovní pohovory, co pokládají za své duchovní zvíře. Heuréka! Proto u každého, kdo přistoupil na mou hru, najdete miniaturu jeho duchovního zvířete. A proč jsem z toho tak nadšený? Desítky lidí vzaly tuhle otázku opravdu vážně. A vyplynula z ní nekonečná vysvětlování, emoční změny nálad nebo Vennovy diagramy. Zahltili mě otázkami. „Je přijatelný mytologický tvor?“ „Nemohla bych být radši rostlina?“ Bohužel se mi nepodařilo do termínu vydání sehnat všechny obrázky, takže jsou kresby v knize rozptýlené spíš nahodile. V knize plné praktických rad je můžete brát jako malé ostrůvky absurdity. Pro mé hosty to byla zábava.

TEMATICKÝ OBSAH A KAPITOLY TIMA FERRISSE

V každé části knihy je několik tematických kapitol, které napsali hosté nebo jsem autorem já sám. Jejich účelem je rozvinout zásadní principy a nástroje zmíněné několika lidmi.

WEBOVÉ ADRESY, STRÁNKY A SOCIÁLNÍ MÉDIA

Většinu webových adres jsem vypustil, protože neaktuální URL jsou akorát k vzteku. Téměř u všech zmiňovaných témat jsem zvolil slova tak, abyste je snadno našli na Googlu nebo Amazonu.

Všechny celé epizody podcastu se dají najít na fourhourworkweek.com/podcast. Stačí vyhledat jméno hosta a vyskočí vám celá zvuková nahrávka, kompletní poznámky k pořadu, odkazy a související zdroje.

V profilu téměř každého hosta uvádím, kde ho nejlépe zastihnete na sociálních médiích: TW = Twitter, FB = Facebook, IG = Instagram, SC = Snapchat a LI = LinkedIn.

TŘI NÁSTROJE, KTERÉ JSOU PŘEDPOKLADEM PRO VŠECHNO OSTATNÍ

Mnozí z mých hostů doporučují novelu Siddhártha od Hermanna Hesseho. Je v ní jedno velmi konkrétní poučení, které mi Naval Ravikant několikrát zdůraznil při našich dlouhých procházkách s kávou v ruce. Její protagonista, mnich Siddhártha vypadající jako žebrák, přijde do města a zamiluje se do známé kurtizány jménem Kamala. Usiluje o její přízeň a ona se ptá: „Co máš?“ Jeden známý obchodník se ho podobně ptá: „Co můžeš dát z toho, co ses naučil?“ Jeho odpověď je v obou případech stejná, proto si tady můžete přečíst druhý zmiňovaný příběh. Siddhártha nakonec dostane všechno, co chce.

OBCHODNÍK: „Pokud jsi bez majetku, co můžeš dát?“

SIDDHÁRTHA: „Každý dává to, co má. Voják dává sílu, obchodník zboží, učitel lekce, farmář rýži, rybář ryby.“

OBCHODNÍK: „Výborně. A co můžeš dát ty? Co můžeš dát z toho, co ses naučil?“

SIDDHÁRTHA: „Umím přemýšlet, umím si počkat a umím se postit.“

OBCHODNÍK: „To je všechno?“

SIDDHÁRTHA: „To je asi všechno.“

OBCHODNÍK: „A k čemu to je? Třeba postění, k čemu je dobré?“

SIDDHÁRTHA: „Je ohromně hodnotné, pane. Když člověk nemá co jíst, je nejchytřejší držet půst. Kdyby se například Siddhártha nenaučil postit, musel by dnes hledat nějakou práci, ať už u tebe nebo jinde. Hlad by ho donutil. Ale Siddhártha může v klidu čekat. Není netrpělivý ani v nouzi, dokáže hlad dlouho odvracet a smát se mu.“ (V překladu Miloše Černého z roku 1967; pozn. překl.)

Často o Siddhárthových odpovědích přemýšlím, a to v následujícím smyslu:

„Umím přemýšlet.“ Mít správná pravidla pro rozhodování a správné otázky, které můžete klást sami sobě a ostatním.

„Umím si počkat.“ Být schopný dlouhodobě plánovat, hrát dlouhou hru a nevynakládat zdroje marně.

„Umím se postit.“ Umět překonat obtíže a neštěstí. Naučit se být mimořádně odolný a mít vysokou toleranci bolesti.

Tahle kniha vám pomůže se všemi třemi dovednostmi.

Sestavil jsem Nástroje titánů, protože jsem celý život chtěl mít takovou knihu.

Doufám, že její čtení vás bude bavit stejně, jako mě bavilo její psaní.

Pura vida,

Tim Ferriss

Paříž, Francie

(1)

ZDRAVÍ

„Když se oprostím od toho, kým jsem, stávám se tím,kým bych mohl být.“

— Lao-c’

„Není měřítkem zdraví, když je člověk dobře přizpůsobenýtěžce nemocné společnosti.“

— J. Krishnamurti

„Vítězstvím je nakonec to, když člověk lépe spí.“

— Jodie Foster

„ Nejsem nejsilnější. Nejsem nejrychlejší. Ale opravdu dobře umím snášet bolest.“

AMELIA BOONE

Amelia Boone (TW: @AMELIABOONE, AMELIABOONERACING.COM) si vysloužila přezdívku „Michael Jordan terénních překážkových běhů“ a je všeobecně považována za nejúspěšnějšího překážkového závodníka na světě. Od počátku tohoto sportu si připsala víc než 30 vítězství a 50 umístění na stupních vítězů. V roce 2012 v extrémním závodě World’s Toughest Mudder trvajícím 24 hodin (překonala 140 kilometrů a zhruba 300 překážek) skončila CELKOVĚ DRUHÁ z více než 1 000 soutěžících. 80 procent z nich byli muži. Jediný člověk, který ji porazil, skončil jen 8 minut před ní. Zvítězila na mistrovství světa ve Spartan Race a v seriálu Spartan Race Elite Point Series a je jedinou trojnásobnou vítězkou závodu World’s Toughest Mudder (2012, 2014 a 2015). Mistrovství světa v roce 2014 vyhrála 8 týdnů po operaci kolene. Amelia je také trojnásobnou finišerkou závodu Death Race, na plný úvazek pracuje jako advokátka v Applu a ve volném čase fušuje do ultraběhu (kvalifikovala se na Western States 100).

Duchovní zvíře: kapr

✷  Co byste nechala napsat na billboard?

„Nikdo ti nic nedluží.“

✷  Nejlepší nákup do 100 dolarů?

Medové obvazy Manuka. Amelia má po celých ramenou a zádech jizvy od ostnatého drátu.

✷  Jaké knížky nejčastěji doporučujete nebo dáváte jako dárek?

House of Leaves (Dům z listů) od Marka Danielewskiho: „Tuhle knížku musíte držet v ruce. Některé její části si můžete přečíst, jen když ji otočíte vzhůru nohama. Na jiných stránkách se text při čtení točí v kruhu… Její četba je smyslový zážitek.“

TIPY A TAKTIKY AMELIE

- Hydrolyzovaná želatina + prášek z cukrové řepy: Pro regeneraci pojivových tkání jsem želatinu už v minulosti konzumoval. Nikdy jsem to nevydržel dlouhodobě, protože když želatinu smícháte se studenou vodou, má konzistenci ptačího trusu. Amelia mi zachránila chuťové pohárky i klouby, když mě seznámila s hydrolyzovanou verzí Great Lakes (zelený štítek), která se snadno a dobře rozpouští. Když do ní přidáte lžíci řepového prášku (třeba BeetElite), přerazíte případnou pachuť kravských kopyt a hned je to úplně jiná liga. Amelia užívá BeetElite před závody i před tréninky pro jeho vytrvalostní přínosy, ale já jdu ještě dál: Když mám choutky na sladké, dělám z něj kyselé, nízkosacharidové gumové medvídky.

- RumbleRoller: Jako byste zkřížili pěnový válec s pneumatikami monster trucku. Pěnové válce mi nikdy nijak zvlášť nepomohly, ale tento mučicí nástroj měl na moje zotavení okamžitý pozitivní efekt. (Když ho použijete před spaním, bude se vám lépe spát.) Varování: Začněte zvolna. Zkusil jsem jet podle Amelie a hned napoprvé jsem si dal přes 20 minut. Druhý den jsem se cítil, jako by mě zapnuli do spacáku a pár hodin mnou mlátili o strom.

- Ježdění nohou po golfovém míčku na podlaze na protažení „hamstringů“ je rozhodně užitečnější než lakrosový míč. Radši si ale pod golfový míček dejte na podlahu ručník, abyste třeba nevystřelili oko svému psovi.

- Concept2 SkiErg na trénink při zranění ve spodní části těla. Po operaci kolene používala Amelia tento stroj k udržení kardiovaskulární vytrvalosti a při přípravě na World’s Toughest Mudder 2014, který už 8 týdnů po operaci vyhrála. Nadšeným fanouškem tohoto zařízení je i Kelly Starrett.

- Suchá jehla: Než jsem potkal Amelii, nikdy jsem o suché jehle neslyšel. „[V akupunktuře] byste jehlu neměli cítit. Při metodě suché jehly naopak vedete vpich přímo do svalového bříška a snažíte se dosáhnout záškubu svalu. Právě záškub přináší uvolnění.“ Používá se na mimořádně napjaté a příliš kontrahované svaly. Jehly se z nich na rozdíl od akupunktury vytahují. Pokud nejste masochista, nenechte si to provádět na lýtkách.

- Sauna pro vytrvalost: Amelia zjistila, že sauna zlepšuje její vytrvalost. Tento koncept potvrdilo i několik dalších sportovců včetně cyklisty Davida Zabriskieho, sedminásobného vítěze Mistrovství USA v časovce. Ten pokládá trénink v sauně za praktičtější náhradu stanů na simulaci vysoké nadmořské výšky. Při Tour de France 2005 vyhrál Dave časovku prvníetapy a stal se tak prvním Američanem, který na každé ze tří Grand Tour vyhrál nějakou etapu. Zabriskie porazil o několik vteřin Lance Armstronga, když jel průměrnou rychlostí 54,676 kilometru za hodinu (!). Saunu si teď dávám minimálně čtyřikrát týdně. Na nejlepší saunovací postupy jsem se zeptal dalšího hosta podcastu, Rhondy Patrick.

✷  Kdo vás napadne, když se řekne „úspěšný člověk“?

„Výborným příkladem sportovce, kterému se podařilo obzvlášť úspěšně přejít do světa byznysu, je Triple H. Takže Paul Levesque.“ (Viz Paul Levesque)

NÁHODNÁ FAKTA

- Amelia před závody snídá Pop-Tarts, je to její rituál.

- Její rekord nepřerušených „double-unders“ (dvojnásobného protočení švihadla pod nohama na jeden výskok) je 423, což určitě udělá dojem na všechny nadšence do CrossFitu. Není obecně známé, že ve třetí třídě byla na úrovni státu mistryní ve skákání přes švihadlo. A už jen málokdo ví to, že přestala při 423. skoku, protože se jí chtělo tak moc na záchod, až se počurala do kalhot.

- Amelia v rámci tréninku ráda běhá v dešti a chladu. A ví, že její konkurenti si to spíš odpustí. Je to příklad přístupu „těžko na cvičišti, lehko na bojišti“ pro posílení odolnosti.

- Je nadanou a cappella zpěvačkou a byla členkou skupiny Greenleafs na Washingtonově univerzitě v St. Louis.

Table of Contents

PŘEDMLUVA

NA RAMENOU VELIKÁNŮ

ČTĚTE NEJDŘÍV – JAK ZACHÁZET S TOUHLE KNÍŽKOU

ČÁST 1: ZDRAVÍ

Amelia Boone

ČÁST 2: BOHATÍ

ČÁST 3: MOUDŘÍ