Suze Yalof Schwartz

UNPLUG

A Simple Guide to Meditation for Busy Skeptics

and Modern Soul Seekers

Copyright © 2017 by Suzanne Yalof Schwartz

All rights reserved.

Translation © 2017 by Štefan Kočiš

Cover design © 2017 by Kateřina Stárková

Slovak edition © 2017 by IKAR, a.s.

ISBN 978-80-551-5696-5

Venujem manželovi Marcovi, mojej ozajstnej láske a realizátorovi všetkých mojich snov.

Ďakujem ti, že si mi poskytol prístup do svojej skvelej mysle,

ďakujem za neprestajnú podporu, za lásku

a bezhraničnú ochotu.

Venujem mojim chlapcom:

Vďaka vám je život plný svetla, radosti a vzrušenia, vďaka vám neprestávam dýchať!

Na úvod

Takmer všetko sa znova rozbehne, ak sa na niekoľko minút odpojíte – aj od seba.

ANNE LAMOTTOVÁ

Vo chvíli, keď som sa naučila odpojiť, zmenil sa mi život. Vtedy som netušila, že neprejde ani päť rokov a budem vás presviedčať, aby ste sa ku mne pridali. Keď však človek zistí, čo všetko tým v živote získa, chce o tom rozprávať. Dokázala som sa odpojiť, vystúpila som z bláznivo rozbehnutej horskej dráhy a vošla som do normálneho života, kde som pokojná a viem sa ovládať (nuž, aspoň väčšinou). Zvládam viac úloh a s jasnou mysľou robím všetko lepšie, lebo som sústredená a zo všetkého sa teším – žijem totiž v prítomnosti.

Napísala som túto knihu, aby som vás naučila, ako sa môžete odpojiť a meditovať – aby ste aj vy mohli prežívať radosť z toho, čo prináša život, a aby vás starosti, úzkosti či práca neoberali o všetko, čo je v ňom dobré. Zbaviť sa stresu je ľahké, a preto nevidím dôvod, prečo by sme mu mali podliehať.

Každý deň ma ľudia žiadajú, aby som ich naučila meditovať. Jestvuje veľa rozličných, nejednoznačných, nie celkom jasných návodov, preto som zostavila presného, jednoznačného, vyčerpávajúceho sprievodcu – kiežby som ho bola mala, keď som s vyučovaním meditácie začínala. Absolvovala som stovky hodín v kurzoch, vyskúšala som rôzne formy meditácie, otvorila som prvé meditačné štúdio pre záujemcov a dnes môžem povedať, že naozaj ovládam umenie meditácie. Dobrá správa pre vás je, že o meditácii netreba veľa študovať – nejde o nič zložité. Napísala som knihu pre všetkých, ktorí chcú meditovať, no domnievajú sa, že je to niečo komplikované, niečo tajuplné, jednoducho nemajú na to čas alebo nedokážu ticho sedieť niekoľko minút každý deň. Môžete mi veriť – mňa by nikto ani najmenej nespájal s meditáciou. Jeden môj spolužiak zo strednej školy na stretnutí po tridsiatich piatich rokoch povedal: „Ak dokáže meditovať Yalofová, potom to dokáže každý.“

Ak si stále myslíte, že na meditáciu nie ste vhodní, nič to, sľubujem, že vaše pochybnosti rozptýlim a uľahčím vám cestu k meditácii.

Určite by som sa bola zasmiala, keby mi bol niekto na začiatku mojej cesty povedal, že ak chce byť človek výkonnejší, úspešnejší a šťastnejší, nemá pracovať usilovnejšie a rýchlejšie, ale má spomaliť a žiť v prítomnosti. Bola som klasickým príkladom ambicióznej ženy – zavalená prácou, hnala som sa životom rýchlosťou dvesto kilometrov za hodinu. Rýchlosť a nároky hektického života ma priam fascinovali a s nadšením som využívala každú šancu. Ani mi nenapadlo, aby som sa zastavila a nadýchla, nezapochybovala som, či konám správne, a slovo „nie“ v mojej slovnej zásobe chýbalo. Ak sa niečo nedarilo, vždy som našla spôsob, ako to napraviť. Presnejšie, prinútila som svoje asistentky, aby s tým niečo urobili. Vystavovala som ich stresu a neraz si aj poplakali. Nie je preto prekvapením, že keď v New York Times vyšiel článok o mojom meditačnom centre, na facebooku sa zjavil komentár jednej z nich: „Škoda, že nemeditovala vtedy, keď sme u nej pracovali.“ (Prepáč, Lexa!)

Myšlienku, že by som mala ticho sedieť, som vnímala nielen ako čosi nemožné, ale priam ako mučenie a zbytočné mrhanie časom. Ako som sa mohla čo len na niekoľko minút odpojiť, keď bolo treba tak veľa urobiť?

Teraz viem, že vrchol kariéry som mohla dosiahnuť oveľa skôr a prácu som mohla robiť s oveľa väčšou radosťou, keby som bola vedela spomaliť a odpojiť sa. Nie je to irónia? Rob menej – dosiahneš viac. Upokoj sa a potom pokračuj. Stačí, keď každý deň ostaneme niekoľko minút ticho sedieť a nájdeme svätý grál pokoja, šťastie a životný úspech, za ktorým sa ženieme.

Nie je to iba môj názor – potvrdzujú to vedecké výskumy, podľa ktorých meditácia je tajný prostriedok na zdravie, šťastie a vysokú výkonnosť. Meditácia dokáže fyzicky obnoviť mozog, sme po nej bystrejší, sústredenejší, výkonnejší, pozitívnejší. Navyše redukuje úzkosť, stres, panické záchvaty, hnev, depresiu, prejedanie a tlmí bolesti. Vďaka nej máme lepšiu pamäť, rozhodujeme sa lepšie a rýchlejšie, posilňuje empatiu a uvádza nás do výhodnej pozície pri riešení problémov, ktoré nám život hádže do cesty. Meditáciou odstraňujeme nadbytočné šumy a chaos v mozgu, ktoré vedú k chaosu v živote – vďaka nej všetko prebieha plynulejšie.

Viem, že to všetko znie ako pekný sľub, no videla som účinok meditácie na tisíckach ľudí – mnohí boli spočiatku skeptickí. Určite existuje dôvod, prečo každý deň medituje tridsať miliónov Američanov. Zvýšite ich počet o jedného, ak začnete meditovať práve teraz. Je to činnosť, ktorá zaberá u každého, kto sa pre ňu rozhodne. Po takmer piatich rokoch pravidelného meditovania ešte vždy nemôžem uveriť, že krátka prestávka ničnerobenia môže mať taký úžasný účinok.

Preto chcem, aby ste objavili tajomstvo, ktoré mení ľudské životy. Aj vám zmení život k lepšiemu. Budete nielen pokojnejší, zdravší a výkonnejší – meditácia vám zároveň pomôže nájsť odpovede na zásadné otázky ako: „Kde hľadať šťastie?“ „Čo vlastne v živote chcem?“ A niekedy, ako to bolo u mňa, keď sa odpojíte a vedome prežijete prítomný okamih, objavíte zmysluplný život – ten, ktorý ste hľadali.

Dvadsať rokov som sa prebíjala medzi komentátorov vo svete módy. Pracovala som pre Vogue, Elle, Marie Claire a nakoniec pre Glamour, kde som dodávala fotografie pre slávnu rubriku Do’s and Don’t’s, a stala som sa známa (aspoň podľa New York Times) ako Fairy Godmother of Makeovers (Čarovná patrónka vizážistov). Cestovala som po Spojených štátoch a robila vizáže pre šou Oprah Winfreyovej, the Today Show, Good Morning America a pre veľa ďalších programov. Mala som na starosti aj červený koberec na móle i v zákulisí módnych prehliadok v New Yorku, Paríži, Miláne a Londýne. Bolo to hektické a užívala som si to.

Vyskytli sa aj kritické situácie, no nikdy som nemyslela na niečo ako „ovládanie stresu“ – bola som príliš vzrušená tým, čo robím, nestihla som si uvedomiť, že prežívam stres. Páčil sa mi môj spôsob života so všetkým, čo k nemu patrilo. Dostatočným uvoľnením pre mňa bolo, keď som si v kancelárii na záver poklebetila.

Zmätene a nesústredene som pracovala na plnení úloh každého dňa. Hoci som sa pokladala za pozitívnu, optimisticky orientovanú, často som ľudí okolo seba nabádala, aby postupovali rýchlejšie, bola som nesústredená, posadnutá hlúposťami, občas som strácala nervy pri deťoch, pri manželovi a desilo ma, že nestihnem splniť termíny. Nebola som veľmi príjemná. Kompenzovala som to ešte väčším zhonom a potom som sa s pocitom viny ospravedlňovala.

Mala som zaujímavú prácu, úžasného manžela a tri nádherné deti. Chýbala mi však schopnosť vážiť si prítomnú chvíľu. V honbe za ďalším cieľom som každým napokon iba prebehla, ani jeden som si nevychutnala.

Mala som všetky dary, ktoré mi dávala práca i rodina, no väčšina z nich mi unikala. V okamihu, keď som niečo dosiahla, už som myslela na niečo iné. Hnala som sa životom takou rýchlosťou, že som si ani neuvedomila, o aké bohatstvo sa pripravujem. Keď máte v živote iba plány a povinnosti, neuvedomujete si, že sa kĺžete iba po povrchu.

Začiatkom leta 2010 manželovi spadla do lona ponuka celoživotného zamestnania v Los Angeles, a tak sa celá naša rodina presťahovala do Kalifornie, aby tam prežívala nové dobrodružstvá.

Keď som sa sťahovala z Manhattanu, ktorý bol pre mňa čosi ako stred vesmíru, nebola som pripravená na kultúrny šok v Kalifornii. Prekvapili ma odlišné vibrácie a denný rytmus života. No ešte väčší šok mi spôsobili odchod zo zaujímavej práce a bezradnosť. Čo si počnem na novom mieste, kde je všetko iné? Vždy som pracovala a nevedela som si predstaviť život bez zamestnania. Deti boli celý deň v škole a ja som chodila na raňajky a obedy, zabíjala som čas v obchodoch a učila som sa robiť náramky z korálikov. Nielenže som sa nudila a zmocňoval sa ma čoraz väčší nepokoj – začala som aj priberať. Dostávala som ponuky z módnych firiem, no zaujali ma až Lord & Taylor, ktorí chceli so mnou nakrúcať televízne reklamy. Bol to skvelý angažmán s množstvom letov do New Yorku, a tak som súhlasila. Tešila som sa na zaujímavú prácu. No tentoraz som to vnímala akosi inak.

Často som cestovala z jedného pobrežia na druhé, zvykala som si na nový život v novom meste, starala som sa o troch neposedných, mimoriadne aktívnych chlapcov a nezabúdala som ani na manžela. V istej chvíli sa ma zrazu zmocnil pocit intenzívneho stresu. Prvý raz som si uvedomila, že to všetko nemôžem zvládnuť. Nebola to ozajstná kríza – išlo o bežný stres, ktorý som vnímala, ako mnohí iní. No tento každodenný stres, ako viete, vás napokon premôže a ocitnete sa na hrane.

Našťastie som sa s tým zdôverila v správnom čase správnej osobe – mojej svokre psychoterapeutke, a tá mi povedala: „Ukážem ti malý trik.“ Prikázala mi zatvoriť oči a naučila ma, ako sa pomocou dýchania a vizualizácie môžem okamžite upokojiť. Po troch minútach som sa z veľkého stresu dostala do stavu hlbokého pokoja. Bolo to úžasné.

Keď som otvorila oči, hlavou mi prebehli tri myšlienky:

1.   Nemôžem uveriť, že je to také ľahké a jednoduché.

2.   Prečo som toto tajomstvo neobjavila skôr?

3.   Chcem vedieť viac. Kto ma to naučí? Ako? Kde?

Svokra mi navrhla, aby som sa naučila meditovať, a tak som začala hľadať, kde by to bolo najvýhodnejšie. Najprv som hľadala na internete „meditačné strediská v Los Angeles“ a zistila som, že neexistuje také konzultačné stredisko, ktoré by som iba navštívila, naučila sa, čo treba, a odišla. Objavila som Kurz transcendentálnej meditácie za tisícštyristo dolárov; štvordňový intenzívny tréning v apartmáne védskeho učiteľa a šesťtýždňový program vo Výskumnom centre bdelého vedomia na Kalifornskej univerzite v Los Angeles. Prekvapilo ma, že neexistuje miesto, kde by sa to človek mohol naučiť ľahšie a rýchlejšie.

Moment osvietenia prišiel, keď mi zišlo na um: Prečo na meditáciu nemôže existovať niečo ako kadernícka? Keď idete ku kaderníčke do nejakého salóna, kde vám dôkladne vyfúkajú vlasy, vchádzate tam s nepríjemným pocitom, že nevyzeráte dobre, a po polhodine vychádzate ako znovuzrodené. Objednáte sa, prídete a odchádzate (viem – ešte vždy sa cítim Newyorčanka). Prečo neexistoval podobný spôsob kurzov meditácie pre ľudí, ktorí si nemôžu dovoliť venovať meditácii toľko času a peňazí? Prečo neexistovala obľúbená metóda a miesto, kde by sa niekto ako ja mohol učiť bez dlhodobého záväzku a míňania nemalej finančnej sumy?Ešte raz som sa vrátila na internet – nijaký výsledok. Nič také neexistovalo nielen v Los Angeles, ale ani v celých Spojených štátoch. Dokonca ani v Európe či Ázii. A vtedy mi svitlo. Meditácia potrebuje novú vizáž a ja som na to tá pravá.

Marc, ktorý vie vždy múdro poradiť, mi povedal, že najprv by som sa mala naučiť meditovať sama. Správne... to uhádol. Zo všetkých síl som sa vrhla do rozlúštenia kódu svojho nového objavu, skočila som do toho oboma nohami. Zapísala som sa do programu zaujímavo zapáleného austrálskeho učiteľa (prisahám, že nepríjemný védsky učiteľ neexistuje) a absolvovala som šesťtýždňový kurz na Kalifornskej univerzite. Zúčastnila som sa na kurzoch, kdekoľvek som ich objavila – od kurzov jogy cez budhistické chrámy až po stretnutia skupín na pláži v Santa Monice. Za dvadsaťjeden dní som prešla všetkými meditáciami Deepaka Chopru; stiahla som si aplikáciu Headspace; pozrela som si všetky videá od Sharon Salzbergovej, Pemy Chödrönovej a Tary Brachovej, čítala som všetko, čo mi prišlo pod ruku, od autorov ako Thich Nhat Hanh, Robert Thurman, Dan Siegel, Jon Kabat-Zinn, Joseph Goldsteinová, Eckhart Tolle, Mahariši Mahéš Jógi, Davidji, Steve Ross a Olivia Rosewoodová. Kým som sa učila, ako sa aspoň na chvíľu odpojiť od chaosu každodenného života, nečakane som sa stala znalkyňou meditácie.

V tom čase som si obľúbila rozličné štýly a techniky, ako aj mnohých učiteľov. No môj mozog vizážistky zároveň si chcel usporiadať všetko: čo hovorili, pomalý krok, oblečenie, priestory, meditačné hlasy, ťažkú vôňu dymiaceho rozmarínu, rytmické odriekavanie istých slov, dlhé príbehy ako ilustrácia pointy, ďalších štyridsaťpäť minút otázok a odpovedí, ktoré vyzneli ako skupinová terapia... toto všetko sme prežívali. Meditácia je ľahká, nemohla som pochopiť, prečo ju prezentujú tak ťažkopádne a zložito – alebo, ešte horšie – nudne a zbytočne zdĺhavo. Pamätám si jedného učiteľa, ktorý medzi každým slovom (pauza) na začiatku (pauza) prezentácie (pauza) robil päťsekundové prestávky. Bolo to pre mňa frustrujúce.

Chcela som zažiť niečo, čo by v pohode absolvoval ktokoľvek – chcela som odstrániť všetko zbytočné a vybrať z teórie len to podstatné, vytvoriť niečo podobné brilantnému rannému televíznemu krátkemu programu. Takýto program trvá asi päť minút – počas nich dokáže divákov inšpirovať, vysvetliť dôvody, metódy a odovzdá vhodné odporúčania, takže na konci je každému všetko jasné a vie, čo má robiť. Takto sa mali podľa mňa učiť meditovať všetci záujemcovia.

Ahojte, odpojte sa!

Otvorila som prvé sekulárne konzultačné štúdio na svete s názvom Odpojte sa, v ktorom som chcela ľudí priviesť k meditácii v tej najjednoduchšej, najčistejšej forme. Chcela som dať ezoterickej myšlienke praktickú formu a vytvoriť miesto pre moderného, pracujúceho človeka, kde by sa mohol aspoň na niekoľko minút odpojiť, zotaviť a zažiť nepopierateľné účinky meditácie.

Meditácia mi zmenila život v mnohých aspektoch. Ak sa ocitnem v strese, oveľa skôr si to uvedomím a riešim to okamžite – nedovolím, aby ma stres celkom ovládol. Vždy som bola optimistická, no teraz som šťastná a vďačná, lebo sa viem zastaviť a vážiť si všetko okolo seba. Som oveľa výkonnejšia a produktívnejšia. Aj predtým som robila veľa, no teraz robím všetko sústredenejšie a za kratší čas podám väčší výkon. Dnes robím desaťkrát viac, ale robím to vedome, takže aj výsledok je lepší. Kedysi som sa vyhýbala všetkému, čo mi bolo nepríjemné, teraz si poradím aj s tým, čo sa mi prieči. Aj keď sa mi nedarí, nejdem silou-mocou proti prúdu a necítim sa frustrovaná. Takmer nikdy sa nesprávam impulzívne, v každej situácii sa usilujem reagovať rozvážne, a vďaka tomu som lepšia mama, manželka i šéfka.

No predovšetkým neunikajú mi prítomné okamihy. To je najväčšie plus. Nech robím čokoľvek, som s hocikým, som naozaj prítomná – nemyslím na to, čo sa stalo včera alebo čo musím ešte urobiť dnes. Keď mi myseľ niekam zablúdi, rýchlo si to uvedomím a vrátim ju. Pozerám sa ľuďom do očí a naozaj ich vidím a počujem. Intenzívnejšie cítim chuť jedla a vidím jasnejšie farby. Najlepšie to môžem opísať tak, že sa cítim, akoby som vnímala svoj život vo vysokom rozlíšení.

No dosť o mne. V tejto knihe ide o vás a o to, ako si zlepšiť život, keď sa v meditácii odpojíte hoci len na niekoľko minút denne. Predpokladám, že túto knihu ste vzali do rúk preto, lebo ste počuli o sile meditácie a radi by ste sa o nej dozvedeli viac – bez mystiky a siahodlhých rečí, ktoré túto tému zvyčajne sprevádzajú. A práve to vám chcem ponúknuť. Naučíte sa meditovať za menej ako päť minút a okamžite pocítite priaznivé účinky.

Mojím poslaním je dokázať, že meditovať dokáže každý, teda aj vy. Dokonca aj vtedy – no predovšetkým vtedy –, keď veríte, že priveľa rozmýšľate, vôbec nemáte čas, neobsedíte bez slova alebo jednoducho preto, lebo to nie je pre vás. Na vlastné oči som videla energického obchodného zástupcu, ktorý sa zbavil každodenných záchvatov paniky, len čo začal meditovať, alebo statného potetovaného osobného trénera, ktorý sa vyliečil zo záchvatov hnevu, dôsledkov vážnej dopravnej nehody. Poznala som ženu, ktorá po troch neúspešných pokusoch o umelé oplodnenie začala meditovať a dočkala sa úspešného štvrtého pokusu. Rozprávala som sa ľuďmi trpiacimi nespavosťou, ktorí teraz v noci pokojne spia, ako aj s pacientmi s chronickými bolesťami, ktorých nám poslali z Kalifornskej univerzity – títo ľudia teraz tvrdia, že meditácia je lepšia ako utišujúci liek Percocet. Bola som svedkom toho, ako sa mimoriadne vystresovaní ľudia dostanú do stavu hlbokého pokoja, ako sa utrápení, uťahaní ľudia začnú usmievať a žiariť. Takéto zážitky počúvam každý deň – zvyčajne ich sprevádzajú slzy úľavy a srdečné objatia.

Začnete kapitolou Sadnite si, v ktorej vás v krátkosti oboznámim s tým, čo vás čaká pri získavaní zručnosti odpojiť sa. Vysvetlím, čo je a čo nie je meditácia, a odhalím nesprávne interpretácie, ktoré ju sprevádzajú – počnúc tvrdením, že pri meditácii musíte predovšetkým vypnúť mozog alebo dlho nehybne sedieť. Absolútny nezmysel! Predstavím vám všetky neuveriteľne priaznivé účinky a vedecké dôkazy, ako a prečo meditácia pôsobí.

V kapitole Odpojte sa a načerpajte energiu vám ponúknem jednoduchý vzorec na správnu meditáciu spolu s ďalšími nástrojmi a postupmi, ktoré môžete ľahko zaviesť do každodenného života. Nájdete v nej veľa tipov od múdrych, zábavných a podnetných učiteľov meditácie, ako aj od iných ľudí, ktorých som stretla na svojej ceste. Ponúknem vám aj iné metódy spolu s bleskovými meditáciami, ktoré môžete používať kedykoľvek počas dňa. Budú to vaše tajné zbrane na vytvorenie okamžitého pocitu pokoja a blaženosti. Pripravila som vám aj „expresnú“ meditáciu pre prípad, že sa ocitnete v mimoriadne vyhrotenej situácii a budete sa potrebovať upokojiť a odpojiť... a to rýchlo. Ďalšiu meditáciu som nazvala meditáciou v rade na kávu a pomôže vám začínať deň sústredene, s plným vedomím. Ponúkam aj meditáciu lásky na upokojenie v situácii, keď vás niekto bude chcieť priviesť na pokraj nervového zrútenia a potrebujete sa utíšiť.

V kapitole Ideme ďalej vám poviem o niekoľkých ďalších cvičeniach, ktoré súvisia s meditáciou. Patrí sem napríklad zvukový kúpeľ (úžasná skúsenosť!), liečenie kryštálmi (stojí na pevnejších základoch, než si myslíte) a meditácia pre deti (zmenila môj život matky). Samozrejme, to všetko podám ľahko použiteľným spôsobom.

Pred niekoľkými mesiacmi som vystúpila v televízii v rozhovore na tému zjednodušenia a zefektívnenia meditačnej praxe. Moderátorka sa ma napokon mierne pohŕdavo opýtala: „No dobre, ale nezmení sa meditačná prax na niečo podobné, ako keď si dáme hamburger?“

Čo som jej na to povedala? „No, ja v to dúfam, lebo chcem, aby si každý trochu odhryzol.“

Dobrú chuť, priatelia. Poďme sa spolu odpojiť.

Sadnite si

Pohodlne sa usaďte. Pritiahnite si vankúš. Začína sa môj praktický úvod, aby ste sa naučili odpojiť. Poviem vám presne, čo je meditácia, čo meditácia nie je, ako funguje, čo môžete od nej očakávať, podrobne vysvetlím, prečo vám zásadne zmení život.

Nijaké starosti, nijaká panika. Je to jednoduché a ľahké – prosté ako meditácia.

Keď nie ste odpojení

Deň ako každý iný v mojom živote. Pracovala som ako redaktorka pre časopis Glamour. Z New Yorku som priletela na miesto konania pretekov sériovo vyrábaných áut – mala som pripraviť na natáčanie ženské fanúšičky tohto motoristického športu. Zostávalo nám iba niekoľko hodín, čas nás tlačil, navyše tam bol aj tím televíznej relácie Good Morning America, tí zasa snímali prácu vizážistov. Nejako zvlášť ma to nerozrušilo – čím menej času, čím väčšie napätie, tým rýchlejšie som pracovala.

V príprave som rýchlo postupovala, kým som nenarazila na batožinu s oblečením. Len čo som ju otvorila, vedela som, že máme problém. Asistentka mi zabalila nesprávnu kolekciu – nič som nemohla použiť. Keď som do tohto záberu zarátala všetky náklady od ceny leteniek cez hotely, sťahovacie autá až po ďalšie položky, cena dosahovala takmer päťdesiattisíc dolárov. Navyše sme boli zaradení do živého vysielania. Vyzeralo to veľmi zle a za toto zlyhanie by som bola zodpovedná iba ja.

V poriadku, uvažovala som, usilovala som sa zachovať pokoj. Zoženieme náhradné oblečenie z niektorého obchodu nablízku a zachránime to. Bola som ešte stále vo švungu, rozhodnutá všetko napraviť, no len do chvíle, keď som zistila, že najbližší obchod s odevmi je vzdialený vyše tridsať kilometrov. Pochytila ma panika. Cítila som, ako sa mi do tváre hrnie krv, srdce mi začalo búšiť. Prestala som sa ovládať.

Kričala som. Teraz ma to trápi, ale musím priznať, že som vrieskala na asistentku. Vošla som do kúpeľne a rozplakala som sa. Vedela som, že pripravujeme iba záber z oblasti módy, obrazne povedané, nešlo o život, no mala som pocit, že je ohrozená celá moja kariéra. Prišlo mi zle od žalúdka.

Nakoniec, po polhodine stresu, paniky a sebatrýznenia, som sa ako-tak spamätala a rozhodla som sa, že namiesto celých postáv budeme snímať iba tváre. Problém som vyriešila, ale nevedela som sa spamätať z rozrušenia, ktoré som spôsobila sebe i svojej asistentke. Ten deň som zavŕšila citovo zničená, ochromená výčitkami svedomia, v rozpakoch.

Teraz sa časovo posuniem do minulého mesiaca. Typické, nádherné štvrtkové popoludnie v Los Angeles. Práve som skončila hodinu súkromného vyučovania skupinovej meditácie a mala som skvelú náladu. Na vyučovanie sa pripravoval ďalší učiteľ, preto som si šla vybaviť nejaké administratívne práce do svojej pracovne. Po niekoľkých minútach som začula z ulice ruch, rachot. Naše štúdio je na bulvári Wilshire, na rušnej hlavnej triede, vždy tam býva hlučno, no teraz to bolo čosi iné. S asistentkou Deborah sme sa išli pozrieť, čo sa deje.

Priamo pred budovou sme uvideli dvoch policajtov v skrčenej polohe, v akej ich vídame v kriminálnych filmoch. Zbraňami mierili smerom k nám, na vchod do vedľajšej banky. Skríkli na nás, aby sme sa okamžite skryli, zamkli dvere a nezdržiavali sa pri okne. V tej chvíli sa ma znova zmocnila panika. Celkom ma to zložilo. Aj Deborah zbledla, videla som, že to prežíva rovnako.

Vbehli sme dnu, rýchlo sme zamkli dvere. Uplynuli asi tri sekundy, kým som si spomenula na tréning a prikázala som Deborah: „Musíme dýchať.“ Pomaly sme sa trikrát zhlboka nadýchli a okamžite sme sa upokojili. Potom som sa vrátila do miestnosti, kde sa devätnásť záujemcov venovalo meditácii netušiac, čo sa deje na ulici. Prerušila som ich, vysvetlila som im situáciu a zaviedla ich do zadnej miestnosti bez okien. Bála som sa, že guľky by mohli preraziť stenu alebo okno, no zachovala som pokoj a vďaka tmu boli všetci pokojní.

V ten deň, keď som sa ocitla zoči-voči ozajstnej, potenciálne nebezpečnej kríze, som si pokoj udržala.

Nepodľahla som panike, nešírila som ju ani okolo seba. Nezhoršila som situáciu a nestresovala som ostatných. Naopak, ostala som sústredená, ovládala som sa a z krízy som vyšla sebavedomá, výkonná, pokojná.

Asi po hodine nám zaklopali policajti na dvere a oznámili, že všetko je pod „kódom 4“, čo v policajnej reči znamená, že všetko majú pod kontrolou. Hoci zlodeji ušli z banky aj s peniazmi, nikomu sa nič nestalo a môžeme pokračovať v bežnej činnosti.

Spomínam túto príhodu preto, lebo presne tak to prebieha, keď sa naučíte odpojiť. Celý život si môžete nastaviť na „kód 4“ bez ohľadu na to, čo sa deje. Keď sa vám nedarí práca alebo niekto na vás mieri zbraňou, mozog reaguje na hrozbu vždy rovnako a nastupuje biologická odpoveď – boj alebo útek. Rozbúši sa vám srdce, stúpne tlak, napnú sa svaly, celé telo sa pripraví na útok – jedno, či útok prichádza od nahnevaného šéfa, alebo z nabitej zbrane. Keď sa odpojíte, môžete reagovať pokojne, rozumne, bez ohľadu na zdroj či spôsob napadnutia.

Spomeňte si, koľko minút, hodín alebo dní ste si pokazili pre nejaký problém v práci alebo osobnom živote. Aj keď druhí to vnímali ako maličkosť, pre vás to predstavovalo veľké bremeno. Taká záležitosť vám naruší pokoj, nemôžete sa sústrediť, rozbolí vás hlava alebo vás začne páliť záha a často vo vás ostane pocit viny či rozpaky z toho, ako ste sa zachovali.

Keď sa naučíte odpojiť, získate nad sebou kontrolu. Máte na výber: tridsať minút maximálneho stresu a – použijem frázu svetoznámeho učiteľa meditácie Davidjiho – vypáliť celú dedinu okolo seba (so všetkými následkami tohto činu), alebo sa do troch sekúnd dostať do stavu pokoja a zachrániť seba aj dedinčanov. Oboje som zažila a zaumienila som si, že už nikdy sa nevrátim k prvej možnosti.

Odpojenie neznamená, že sa vypnete, ujdete alebo sa so situáciou zmierite. Nejde o to, že by ste si dali jednoducho prestávku alebo sa budete tváriť, že vás sa to netýka. Keď sa idete prebehnúť, prečítate si knihu alebo si dáte masáž – to všetko je relaxácia, nie je to odpojenie, o ktorom hovorím.

Odpojiť sa znamená vedome sa odpútať od všetkého, čo vás dráždi (čo vnímate ako nebezpečenstvo), vrátiť sa do pôvodného stavu a znova začať z neutrálneho, posilňujúceho miesta. Vedome sa niekoľko minút odpájate od divokého prúdu a sústredene si dopĺňate energiu, aby ste sa dostali, kam chcete. Získavate tak schopnosť prepnúť sa zo stavu paniky do pokoja, z hnevu do uvažovania, zo smútku do stavu radosti. Dokážete ľahšie vyriešiť komplikované problémy. Jasne budete vidieť svoj cieľ, zbavíte sa nutkavých myšlienok a starostí a rýchlo sa rozhodnete vo všetkom, čo sa vás týka. Budete mať silu odolávať šikane a zachováte rozvahu, keď vás vytočí dieťa, manžel či manželka, alebo šéf.

Naozaj to všetko dokáže meditácia? Stačí, keď sa jej budete venovať niekoľko minút denne. Je to, ako keď chodíte do telocvične – ak neprestanete, uvidíte výsledky. Ak ste skeptickí, nič to – mali by ste byť zvedaví, čo by ste si z nej mohli vybrať pre seba.

V niekoľkých kapitolách vám rozpoviem, čo môžete od meditácie očakávať, a dozviete sa, o koľko bude krajší a ľahší život, keď sa stanete pánmi svojich citov, reakcií a svojej mysle.

Čoho by ste sa chceli zbaviť? Čo chcete získať?

Všetko sa vám splní, keď sa naučíte odpojiť a meditovať.

Table of Contents

Na úvod

Keď nie ste odpojení