Všetky práva sú vyhradené. Nijaká časť tejto knihy sa nesmie reprodukovať, ukladať do informačných systémov ani prenášať v akejkoľvek podobe či akýmkoľvek spôsobom – elektronicky, mechanicky, fotokopírovaním, nahrávaním alebo inak – bez predchádzajúceho písomného súhlasu vlastníka autorských práv.

First published in Russia by Izdatelstvo EKSMO in 2013

Copyright © Danikov N. I., text 2013

Translation © 2017 by Želmíra Talajová

Graphic Design © Zuzana Chmelová

Slovak edition © 2017 by IKAR, a.s.

ISBN 978-80-551-5836-5

Venujem môjmu synovi Dimitrijovi, ktorý mi pomáha pri práci.

OD AUTORA

Medzi rôznymi výživovými a terapeutickými látkami prospešnými človeku osobitné miesto zaujíma jedlá sóda. Liečivá so sódou sa už oddávna používajú na liečbu a prevenciu mnohých ľudských ochorení, od tých celkom bežných, akým je nádcha, cez veľmi rozšírené a nebezpečné, akými sú kardiovaskulárne poruchy, nervové a kožné choroby, ochorenia gastrointestinálneho traktu a ďalšie ochorenia, až po zhubné nádory. Môžeme s istotou povedať, že sóda má potenciálne väčšie liečebné možnosti než mnohé syntetické lieky.

Sóda a z nej vyrábané liečivé prípravky majú značné výhody – pôsobia na ľudský organizmus oveľa ohľaduplnejšie ako syntetické liečivé látky, sú lepšie tolerované, oveľa zriedkavejšie vyvolávajú nežiaduce alergické reakcie a spravidla nemajú kumulatívne vlastnosti (nehromadia sa v tele).

Sóda je bez akýchkoľvek pochýb ten najväčší dar matky prírody.

Dostupnosť, jednoduchá príprava, ľahké použitie, nijaké nežiaduce účinky, to všetko dáva ľuďom možnosť hojne využívať liečivé vlastnosti jedlej sódy v každodennom živote a zaradiť ju do domácej lekárničky.

Dúfam, že táto práca vám v čase núdze urobí dobrú službu.

LIEČIVÁ SÓDA

Ľudstvo poznalo sódu už poldruha až dve tisícročia pred naším letopočtom a možno aj skôr. Ťažilo ju zo sodných jazier.

Prvé zmienky o získavaní sódy odparovaním vody zo sodných jazier nachádzame v knihe rímskeho lekára Dioscorida.

Avicenna napísal: „Ľudským močom, zmiešaným s prírodnou sódou, treba poliať miesto pohryznuté psom i akýkoľvek štípanec.

Senovka grécka so sódou ako liečivý obväz pomáha pri tvrdnutí sleziny. Prášok z kadidla zmiešaný so sódou zasa zbavuje lupín a vysušuje vredy na hlave.

Pri svrbení sa telo natiera sírovým práškom s octom a so sódou. Ruta so sódou sa používa na odstraňovanie bradavíc.

Čierne korenie so sódou podporuje chudnutie.

Ak uvaríme tekvicovú šťavu s medom a pridáme do nej sódu, máme prostriedok na upokojenie žalúdka.

Černuška siata pomáha pri ‚zastavenom dýchaní‘, ak ju pijeme so sódou.“

Významný stredoveký lekár Amirdovlat Amasiatsi napísal: „Najlepšia sóda je biela. Má čistiace vlastnosti. Odstraňuje z tváre pehy a vyrážky. Ak si telo umývame vodným roztokom sódy, zbaví nás vší. Pomáha aj pri zákale oka. Riedi husté telesné tekutiny. Ak si urobíme obklad, vstrebe opuch sleziny. Klystír zo zmesi figovej šťavy a sódy pomôže pri kolike. Po natretí penisu olejom alebo medom so sódou sa dostaví pohlavná túžba. Sóda odvádza vzduch z vydutiny prietrže. Keď prietrž natrieme sódou, ktorú sme zmiešali s drsnoplodkou parascovou a kapustovou šťavou, táto zmes odvedie z vydutiny vodu. Ako náhradu môžeme použiť bórax.“

V starom Herbári čítame: „Keď sódu zmiešate s rovnakým dielom smotany a každý večer kvapkáte do očí, spoľahlivo vylieči sivý zákal.“

Pri škrofulóze umývajte postihnuté miesto mydlom a sódou s pridaním malého množstva mlieka.

Keď sa v ústach vyhodia vriedky, zmiešajte sódu s rovnakým dielom šťavy vytlačenej z niektorých kyslých bobúľ alebo zo záhradného kyslého ovocia, a v prípade, že také nemáte, zmiešajte ju priamo s kyslým kvasom a varte spolu s kvetom šípovej ruže tak dlho, až sa z objemu vyvarí polovica. Potom sceďte, prislaďte trochou medu a často držte v ústach.

Pri zápale prsníka s hnisavým ložiskom prikladajte päťkrát za deň nastrúhanú mrkvu zmiešanú so sódou a smotanou.

Príčinou vracania, opakujúceho sa každú hodinu a sprevádzaného bolesťou pod hrudnou kosťou, čiže v žalúdku, suchom v ústach, zmodrením pier a nôh, je otrava jedmi, ako sú: biela ortuť, chlorid ortutnatý, soľ olova, červené olovo, arzén a pod.: Vezmeme 2 funty sódy, zalejeme ju dvomi pintami vody a čo najrýchlejšie uvaríme. Potom čistú sódovú vodu zlejeme a v priebehu každej štvrťhodiny podáme dvakrát za veľký pohár. Sódovú vodu dáme zapiť pohárom čerstvého mlieka a toto stále opakujeme, až kým v žalúdku nezostane žiadny jed.

Pri pretrvávajúcom zastavení moču treba chorého posadiť na 4 hodiny do vlažného kúpeľa tak, aby bol po pás vo vode. Kúpeľ bude účinnejší, ak doň pridáte veľa kvetov rumančeka a dostatočné množstvo sódy. Na vredy na nohách priaznivo pôsobí, ak si ich trikrát denne opláchnete sódovou vodou a potom na ranu priložíte čistý suchý kus látky.“

Až v 18. storočí sa ľudia naučili, ako získať umelú sódu. Prvý priemyselný spôsob výroby sódy vznikol v Rusku. V roku 1764 ruský chemik, pôvodom Švéd, akademik Erik Gustav Laxman uviedol, že sódu možno vyrobiť spekaním prírodného síranu sodného s dreveným uhlím.

V roku 1791 francúzsky lekár a chemik Nicolas Leblanc, ktorý nevedel nič o Laxmanovom procese výroby, získal patent na „metódu transformovania Glauberovej soli na sódu“.

Leblanc navrhoval vyrábať sódu tavením zmesi síranu sodného, kriedy (uhličitanu vápenatého) a dreveného uhlia. Leblancovu technológiu výroby sódy začali používať v mnohých európskych krajinách. Prvý závod na výrobu sódy tohto typu v Rusku založil v Barnaule priemyselník M. Prang v roku 1864. Ale už o niekoľko rokov v oblasti terajšieho mesta Berezniki vybudovala rozsiahly závod na výrobu sódy firma „Ljubimov, Solvay a K°“, kde sa vyrábalo 20-tisíc ton sódy ročne. V tomto závode používali novú technológiu výroby sódy – amoniakovú metódu, ktorú vynašiel belgický chemický inžinier Ernest Solvay. Výhody amoniakovej metódy v porovnaní s Leblancovým spôsobom výroby spočívali v získaní čistejšej sódy, menšom znečisťovaní životného prostredia a úspore paliva (keďže teplota je pri tomto procese nižšia). V súčasnosti sa vo svete vyrobí ročne niekoľko miliónov ton sódy. Uhličitan sodný sa používa pri výrobe skla (je to súčasť vsádzky – zmesi vstupných materiálov, z ktorých sa sklo taví), na výrobu mydla a ďalších čistiacich prostriedkov, v celulózovo-papierenskom priemysle (na varenie celulózy). Mnoho sódy sa spotrebúva v technologickom procese výroby hliníka. Práve sóda sa totiž používa na spracovanie základnej suroviny v priemysle výroby hliníka – bauxitu. Uhličitanom sodným sa neutralizujú kyseliny v priemyselných odpadových vodách, a to najmä pri čistení ropných produktov, keď sa z roztokov solí vyzrážajú nerozpustné uhličitany a hydroxidy, ktoré sa po kalcinácii používajú ako pigmenty.

Ani hydrogénuhličitan sodný (jedlá sóda) nezostáva nevyužitý – slúži ako zdroj oxidu uhličitého pri pečení chleba a pečiva, pri výrobe sýtených nápojov, ako aj hasiacich prístrojov. Okrem toho jedlá sóda naďalej má svoje oprávnené miesto v domácej lekárničke ako jeden z najjednoduchších a najlacnejších, ale veľmi potrebných liekov.

Zachovali sa dôkazy o tom, že E. I. Rerichová si vysoko cenila liečivé vlastnosti sódy. V liste z 1. januára 1935 E. I. Rerichová napísala: „Vodca úplne všetkým veľmi odporúča, aby si zvykli dvakrát denne užívať sódu. Tento úžasný prostriedok chráni pred mnohými závažnými ochoreniami, predovšetkým pred rakovinou.“ (Listy Eleny Rerichovej, 3. zväzok, str. 74)

Dňa 4. januára 1935: „Užívam ju každý deň a niekedy, pri silnom napätí, až osemkrát za deň po kávovej lyžičke. Jednoducho si ju vysypem na jazyk a zapijem vodou. Pri všetkých prechladnutiach a napätiach centier tiež pozoruhodne dobre účinkuje horúce, ale nie prevarené mlieko so sódou.“ (Listy, 3. zväzok, str. 75)

„Aj deťom je dobré dávať sódu v horúcom mlieku.“ (Listy 6, zväzok 20, str. 1)

Dňa 18. júla 1935: „Ďalej vám radím, aby ste dennodenne, a to dvakrát, užívali sódu bikarbónu. Ak cítite bolesť pod hrudnou kosťou (napätie v slnečnom pletenci), dávky sódy sú nenahraditeľné. Mimochodom, sóda je najblahodarnejší prostriedok, pretože chráni pred všemožnými ochoreniami, počnúc rakovinou, ale treba si navyknúť užívať ju neprestajne každý deň… Aj pri lúpaní v kostiach a pri pálení v hrdle jedinečne pôsobí horúce mlieko, nie však prevarené, a taktiež so sódou. Obvyklý pomer je jedna kávová lyžička na pohár. Všetkým odporúčajte sódu. Dbajte tiež, aby ste mali žalúdok nezaťažený a črevá čisté.“ (List z 18. 6. 1935) Veľký učiteľ radí všetkým ľuďom, aby dvakrát denne užívali sódu: „Je správne, že nezabúdate na význam sódy. Nenadarmo ju volali popol Božieho ohňa. Patrí k tým štedro darovaným liekom, ktoré boli zoslané pre potrebu celého ľudstva. Na sódu treba pamätať nielen v chorobe, ale aj uprostred pohody. V súvislosti s jej ohnivými účinkami je štítom proti temnote rozkladu. No telo si na ňu musí privykať dlhý čas. Každý deň si ju treba dávať s vodou alebo mliekom; pri prijímaní sódy je nutné nasmerovať ju priamo do nervových centier. Tak je možné postupne si vypesto-

vať imunitu.“ (Ohnivý svet, 2, 461)

„Na zmiernenie cukrovky sa užíva sóda… mlieko so sódou je vždy dobré…“ (Ohnivý svet, 3, 536)

„Fenomén prebytku psychickej energie má za následok mnohé príznaky tak v končatinách, ako aj v pažeráku a žalúdku. Sóda je užitočná práve tým, že vyvolá uvoľnenie nahromadenej energie a horúce mlieko takisto…“ (Srdce, 88)

„Pri podráždení a vnútornom nepokoji odporúčam ako jednoduchý prostriedok mlieko vo všetkých formách. Sóda zosilňuje účinok mlieka.“ (Srdce, 534) „V prípade vnútorného nepokoja radím predovšetkým neprejedanie a valeriánu lekársku, no a, samozrejme, mlieko so sódou.“ (Srdce, 548)

(Liečba kašľa) „… Pižmo s horúcim mliekom bude vaším dobrým ochrancom. Tak ako sa studené mlieko nespája s tkanivami, tak horúce mlieko so sódou preniká do centier…“ (Ohnivý svet, 1, 58)

„Sóda je užitočná a jej zmysel sa veľmi približuje ohňu. Samotné sódové polia sa nazývali popolom Veľkého požiaru. Už v staroveku ľudia poznali vlastnosti sódy. Zemský povrch je pokrytý sódou na široké použitie.“ (Ohnivý svet, 3, 595)

„Zápcha sa lieči rôznymi spôsobmi, pričom sa zabúda na ten najjednoduchší a najprirodzenejší, akým je obyčajná jedlá sóda s horúcim mliekom. V tomto prípade účinkuje kovový sodík. Sóda bola ľuďom daná na rozsiahle využívanie. No oni o tom nevedia a často používajú škodlivé a dráždivé lieky.“ (Hranice agni jogy, 11, 327)

„Ohnivé napätie sa prejavuje v niektorých funkciách tela. Takže v tomto prípade je pre správnu funkciu čriev potrebná sóda, užívaná v horúcom mlieku… Sóda je dobrá v tom, že nespôsobuje dráždenie čriev.“ (Hranice agni jogy, 11, 515)

„Na obyčajnú črevnú očistu môže poslúžiť pravidelný príjem jedlej sódy, ktorá má schopnosť neutralizovať mnohé jedy…“ (Hranice agni jogy 12, 147., M.A.J.)

Dňa 1. júna 1936 Elena Rerichová napísala: „Sóda však získala všeobecné uznanie a teraz sa ňou nadchýnajú najmä v Amerike, kde sa používa bezmála na všetky choroby… Prikázali nám užívať sódu dvakrát denne, takisto aj valeriánu a nevynechať ani jediný deň. Sóda pomáha predchádzať mnohým chorobám, dokonca aj rakovine.“ (Listy, 3. zväzok, str. 147)

O tom, že s rakovinou sa dá bojovať pomocou obyčajnej jedlej sódy, sa teda vedelo už na začiatku minulého storočia.

Dňa 8. júna 1936: „Sóda je všeobecne vhodná na takmer všetky choroby. Spoľahlivo chráni pred mnohými ochoreniami, a preto sa ju a ani valeriánu neobávajte užívať ako liek.“ (Listy, 2. zväzok, str. 215)

„Je to úžasný ochranný prostriedok pred mnohými závažnými ochoreniami, ako je rakovina. Počula som o prípade vyliečenia chronickej povrchovej rakoviny tým, že ju posýpali sódou. Keď si uvedomíme, že sóda sa ako hlavná zložka nachádza v krvi, pochopíme jej blahodarný účinok. Pri príznakoch pálenia je sóda nenahraditeľná.“ (Listy 3, 19, 1)

O dávkovaní E. I. Rerichová napísala: „Dávka sódy pre chlapca (diabetika do 11 rokov) predstavuje štvrtinu čajovej lyžičky štyrikrát denne.“ (Listy, 3. zväzok, str. 74)

„Jeden anglický lekár… používal obyčajnú sódu na akékoľvek zápaly a prechladnutia vrátane zápalu pľúc. Pritom ju podával v dosť veľkých dávkach, takmer po celej čajovej lyžičke na jeden pohár mlieka alebo vody až štyrikrát denne. Nuž, anglická čajová lyžička je menšia ako naša, ruská. Pri všetkých prechladnutiach, najmä pri zápale hrtana a krupóznom kašli, sa v mojej rodine užíva horúce mlieko so sódou. Na jednu šálku mlieka dávame lyžičku jedlej sódy.“ (Listy, 3. zväzok, str. 116) „Ak ste ešte neužívali sódu, začnite malými dávkami, pol kávovej lyžičky dvakrát denne. Túto dávku budete môcť postupne zvýšiť. Osobne užívam každý deň dve až tri plné kávové lyžičky. Ak pociťujem bolesť v slnečnom pletenci a ťažobu v žalúdku, beriem oveľa viac. No vždy by ste mali začať malými dávkami.“ (Listy, 3. zväzok, str. 309)

O blahodarnom vplyve sódy na rastliny sa hovorí toto: „Ráno môžete zalievať rastliny tak, že do vody pridáte štipku sódy. Pri západe slnka treba zaliať roztokom valeriány.“ (Agni joga, str. 387)

Ľudskú stravu „netreba kysliť umelými prípravkami“. (Agni joga, str. 442) Tu sa výslovne hovorí o škodlivosti umelých kyselín, no umelé zásady (sóda a hydrogénuhličitan draselný) sú oveľa prospešnejšie než chlorid a orotát draselný.

ČO JE PH?

V procese látkovej výmeny v tele neustále vzniká obrovské množstvo kyselín a zásad. Medzi kyselinami a zásadami sa zachováva určitý pomer – tzv. acidobázická rovnováha. V súčasnosti sa predpokladá, že viac ako 80 % ľudstva má túto rovnováhu kyselín a zásad v tele narušenú, a to tak, že prevažujú kyseliny, čiže viac ako 80 % svetovej populácie trpí syndrómom prekyslenia.

Všetky nápoje, ktoré pijeme (vrátane vody) a všetky produkty, ktoré jeme – sú buď kyselinou, alebo zásadou. Kyslosť či zásaditosť akéhokoľvek produktu sa vyjadruje ukazovateľom pH. Lekári a vedci hovoria o ukazovateli pH ako o rozhodujúcom činiteli zdravia a choroby človeka.

Keď hovoríme o hodnote pH, máme na mysli obsah vodíka v tekutine. Vodík má značku H a jeho stupeň je množstvo vodíkových iónov, ktoré sa nachádzajú v tejto tekutine.

Podľa množstva vodíkových iónov sa určí, aká je tá-ktorá tekutina: kyslá, zásaditá alebo neutrálna.

- Ak je pH < 7 (od 6,9 po 0), ide o kyselinu. Čím je hodnota pH nižšia, tým je kyselina silnejšia.

- Ak je pH > 7 (od 7,1 po 14), ide o zásadu.

- Ak pH tekutej látky je 7, je to neutrálna látka.

Prečo pH? Voda má vzorec H2O. Môžeme ju považovať za stabilnú iba čiastočne, pretože v každom okamihu sa v čistej vode niektoré molekuly H2O rozkladajú na vodíkové (H⁺) a hydroxidové ióny (OH⁻), pričom sa niektoré susediace ióny H⁺ a OH⁻ navzájom spájajú, a vytvárajú tak molekuly vody. Takže vo vode sú neustále prítomné vodíkové ióny (kladné) a hydroxidové ióny (záporné). Pritom vodíkové ióny H⁺ sú nositeľmi kyslých vlastností a ióny OH⁻ zasa nositeľmi zásaditých vlastností. Kyslosť alebo zásaditosť vody sa preto dá zistiť vypočítaním, koľko je vo vode iba kladných vodíkových iónov alebo len hydroxidových iónov (OH⁻), prípadne oboch naraz. Výsledok sa tým nezmení. Chemici sa rozhodli: budeme brať do úvahy iba vodíkové ióny a podľa nich určovať, či je roztok zásaditý alebo kyslý.

Prečo teda 7? Avogadrov zákon hovorí: v čistej vode nie je príliš veľa iónov – iba 107 mólov na liter. To znamená, že len jedna molekula H2O z každých 10 miliónov sa vyskytuje vo forme iónov. To je, samozrejme, mizivé číslo. Preto sa chemici rozhodli: nebudeme zakaždým opakovať 10 na siedmu, ale radšej použijeme logaritmus, pričom ukazovateľ vodíkových iónov v čistej vode budeme považovať za rovnajúci sa 7 a nazveme ho pH. V literatúre sa pH opisuje väčšinou ako farebná škála, kde každému parametru zodpovedá jeho vlastná farba:

- kyslým parametrom zodpovedajú všetky odtiene červenej a oranžovej,

- neutrálnemu pH žltozelená,

- zásaditému pH modrá a fialová.

Skúmanie účinkov sódy na ľudský organizmus

Výsledky skúmania vplyvu sódy na ľudské telo prekonali všetky očakávania. Ukázalo sa, že sóda dokáže udržiavať acidobázickú rovnováhu v organizme, obnoviť látkovú výmenu v bunkách, zlepšiť prijímanie kyslíka v tkanivách a zabrániť strate životne dôležitého draslíka. Sóda je skutočne liekom prvej pomoci.

Všetky ľudské orgány majú svoje vlastné parametre pH a môžu dobre fungovať len vtedy, keď sú tieto hodnoty zachované. Ich zmena má za následok choroby alebo dokonca smrť človeka.

pH moču

Ak sa hodnota pH moču pohybuje od 6,0 do 6,4 ráno a od 6,4 do 7,0 večer, telo funguje normálne. Optimálna úroveň je mierne kyslé pH v rozmedzí 6,4 až 6,5. Hodnota pH moču pod 5,0 svedčí o jeho značnom prekyslení a hodnota nad 7,5 o výrazne zásaditej reakcii.

Od reakcie moču závisí možnosť vytvárania kameňov: v kyslom prostredí sa tvoria kamene kyseliny močovej, v neutrálnom až kyslom prostredí oxalátové kamene a v zásaditejšom prostredí fosfátové močové kamene. Napríklad kamene kyseliny močovej sa nikdy nevyskytujú, ak je pH moču vyššie ako 5,5, a fosfátové kamene sa nikdy netvoria, keď je moč zásaditý.

Najlepší čas na stanovenie úrovne pH je 1 hodina pred jedlom alebo 2 hodiny po jedle. Skontrolujte si hodnotu pH dvakrát do týždňa, a to 2až 3× za deň. S pomocou indikačného lakmusového papiera na meranie pH môžete ľahko, rýchlo a presne sledovať reakciu moču na zmenu typu jedla, užívanie liekov alebo potravinových doplnkov. Priaznivý vývoj hodnoty pH môže byť kritériom správnosti zvolenej stravy alebo liečby.

Kyslosť moču sa mení v závislosti od prijímanej stravy, napríklad príjem sódy alebo rastlinnej potraviny zvyšuje zásaditú reakciu moču. Kyslosť moču sa zvýši v prípade, že v strave prevládajú mäsité potraviny bohaté na bielkoviny. Aj ťažká fyzická práca zvyšuje kyslosť moču.

Väčšia kyslosť moču sa prejavuje pri zvýšenej kyslosti žalúdka. Znížená žalúdočná kyslosť nemá vplyv na kyslosť moču.

Kyslosť moču sa mení pri mnohých ochoreniach alebo stavoch organizmu, preto je zisťovanie jeho kyslosti dôležitým diagnostickým faktorom.

pH slín

Kyslosť slín závisí od výdatnosti ich vylučovania. Zmiešané ľudské sliny majú obyčajne kyslosť 6,8 – 7,4 pH, ale pri ich zvýšenej tvorbe pH dosahuje hodnotu 7,8. Kyslosť slín príušných žliaz je 5,81 pH, podčeľustných žliaz 6,39 pH. Priemerná kyslosť zmiešaných slín detí je 7,32 pH.

Optimálne meranie prebieha od 10. do 12. hodiny. Najlepšie sa meria nalačno, dve hodiny pred jedlom alebo dve hodiny po jedle. Tvorba slín klesá vo večerných hodinách a v noci.

Na podporu vylučovania slín s cieľom zvýšiť hodnotu ich pH je dobré položiť na tanier kúsok citróna, ktorý už pri jeho zrakovom vnímaní dokáže vyvolať zvýšenú tvorbu slín. Jedlo by malo vyzerať chutne a treba ho podávať na peknom riade, lahodne ozdobené zelenými bylinkami a/alebo zeleninou, aby, ako sa vraví, potešilo oči! Vtedy sa zbiehajú nielen slinky, ale aj šťavy v organizme, ktoré sa pripravujú na proces trávenia jedla. Je to psychická fáza tráviacej sekrécie. Kyslé gastroezofagálne a laryngofaryngeálne refluxy, zasahujúce ústnu dutinu, zohrávajú hlavnú úlohu pri výskyte ochorení ústnej dutiny. Prítomnosť kyseliny chlorovodíkovej má za následok zníženie kyslosti zmiešaných slín pod hodnotu pH 7,0.

Sliny, ktoré majú spravidla zásadité vlastnosti (s nízkym pH, najmä pri hodnotách 6,2 – 6,0), spôsobujú ohniskovú demineralizáciu zubnej skloviny. Vtedy dochádza k poškodeniu tvrdých zubných tkanív, následkom čoho sa nich vytvorí dutina – zubný kaz. Zvyšuje sa množstvo hlienu na sliznici, ďasná sú spuchnuté a zapálené. Pri znížení kyslosti v ústach sa zníži kyslosť zubného povlaku, čo spôsobuje zubný kaz. Baktériám, ktoré sa nachádzajú v ústach, sa v prostredí bez vzduchu mimoriadne darí. Sliny, bohaté na kyslík, aktívne zabraňujú ich množeniu. Nepríjemný zápach z úst sa objaví vtedy, keď sa vylučovanie slín spomalí, napríklad v spánku. Vzrušenie, hlad, prednášanie dlhého monológu, dýchanie ústami (napríklad pri nádche) aj stres spôsobujú sucho v ústach, čo vedie k poklesu pH slín. Zníženie tvorby slín nevyhnutne prichádza s vekom. Môžete začať s mierne zásaditým vyplachovaním úst vodou, do ktorej pridáte sódu, a s vnútorným používaním sódy medzi jedlami – vo forme roztoku s pH 7,4 – 8. Vyplachovanie úst sódovou vodou má svoj význam pri rôznych zápalových ochoreniach zubov a ďasien a pri celkovom prekyslení organizmu. Stanoviť požadovanú hodnotu pH vody na vyplachovanie alebo na vnútorné použitie môžete pomocou indikačného lakmusového papiera. Recepty na správny pomer nie sú možné, pretože voda je v každom kraji iná, má svoje pH. Preto treba mať po ruke indikačný papierik.

pH pošvy

Normálna kyslosť v pošve žien sa pohybuje v rozmedzí od 3,8 do 4,4 pH, pričom priemerná kyslosť je 4,0 – 4,2 pH.

pH pošvy pri rôznych ochoreniach:

- cytolytická vaginóza: kyslosť menej ako 4,0 pH

- normálna mikroflóra: kyslosť 4,0 až 4,5 pH

- vaginálna kandidóza: kyslosť 4,0 až 4,5 pH

- trichomonádový zápal pošvy: kyslosť 5,0 až 6,0 pH

- bakteriálna vaginóza: kyslosť viac ako 4,5 pH

- atrofická vaginitída: kyslosť viac ako 6,0 pH

- aeróbna vaginitída: kyslosť viac ako 6,5 pH

Za udržiavanie kyslého prostredia a potlačenie rastu oportúnnych mikroorganizmov v pošve zodpovedajú mliečne baktérie (laktobacily) a v menšej miere ďalší predstavitelia normálnej mikroflóry. Pri liečbe mnohých gynekologických ochorení je na prvom mieste obnovenie populácie laktobacilov a normálnej kyslosti.

pH spermy

Normálna hladina pH spermy sa pohybuje v rozmedzí od 7,2 do 8,0 pH. Odchýlky od týchto hodnôt sa samy o sebe nepovažujú za chorobný stav. V spojení s inými odchýlkami však môžu naznačovať prítomnosť ochorenia. Zvýšenie hodnoty pH spermy nastáva pri infekčnom procese. Výrazne zásaditá reakcia spermy (pH asi 9,0 – 10,0) svedčí o ochorení prostaty. Pri upchatí vylučovacích kanálikov oboch semenných mieškov sa prejavuje kyslá reakcia spermy (pH 6,0 – 6,8).

Oplodňovacia schopnosť takej spermy je zmenšená. Spermie v kyslom prostredí strácajú pohyblivosť a hynú. Ak je pH semena nižšie ako 6,0 pH, spermie úplne strácajú mobilitu a hynú.

pH sĺz

Normálna hodnota pH sĺz je od 7,3 do 7,5 pH.

pH v žalúdku

- Kyslosť v žalúdku môže byť zvýšená alebo znížená.

- Minimálne, teoreticky možné pH v žalúdku je 0,86.

- Maximálne, teoreticky možné pH v žalúdku je 8,3.

- Normálne pH vnútri tela žalúdka nalačno je 1,5 až 2,0.

- pH na povrchu epitelovej vrstvy, privrátenej k vnútrajšku žalúdka, má hodnotu 1,5 – 2,0.

- pH v hĺbke epitelovej vrstvy žalúdka sa pohybuje okolo 7,0. Normálne pH v dutine žalúdka je 1,3 – 7,4.

Príčinou mnohých ochorení je nerovnováha procesov tvorby a neutralizácie kyselín. Dlhodobé nadmerné vylučovanie kyseliny chlorovodíkovej či nedostatočná neutralizácia kyselín a následne zvýšená kyslosť v organizme vyvoláva takzvané choroby z prekyslenia. V súčasnosti k nim patria:

- peptický vred žalúdka a dvanástnika, gastroezofágová refluxová choroba pažeráka (GERD), erozívne a vredové poškodenia žalúdka a dvanástnika u pacientov užívajúcich aspirín alebo nesteroidné protizápalové lieky (NSAID), Zollingerov-Ellisonov syndróm, zápaly sliznice žalúdka a dvanástnika so zvýšenou kyslosťou a ďalšie.

Znížená kyslosť sa prejavuje pri anacidnej alebo hypoacidnej gastritíde alebo gastroduodenitíde a tiež pri rakovine žalúdka. Gastritída (gastroduodenitída) sa označuje ako anacidná, čiže gastritída (gastroduodenitída) so zníženou kyslosťou v prípade, že kyslosť v žalúdku je asi 5 alebo viac stupňov pH. Príčinou zníženej kyslosti často býva atrofia parietálnych buniek v sliznici alebo poruchy v ich funkciách.

pH v črevnom trakte

- Normálne pH v cibuľovitom rozšírení dvanástnika je 5,6 – 7,9.

- Kyslosť v lačníku a bedrovníku je neutrálna alebo mierne zásaditá a je v rozmedzí od 7 do 8 pH.

- Kyslosť šťavy tenkého čreva je 7,2 – 7,5 pH. So zvyšujúcou sa sekréciou dosiahne hodnotu 8,6 pH.

- Kyslosť sekrétu dvanástnikových žliaz je od 7 do 8 pH.

- pH pankreatickej šťavy je 7,5 až 9.

- pH šťavy hrubého čreva je 8,5 až 9,0.

- V dolných úsekoch hrubého čreva sa hodnoty pH postupne zvyšujú, pričom maximum dosahujú v oblasti rektosigmoidálneho priechodu.

- pH stolice v norme je od 6,0 do 8,0.

- pH smolky (prvej stolice novorodencov) – asi 6.

- pH materského mlieka – 6,9 až 7,5. Organizmus dieťaťa, ktoré v prvých mesiacoch svojho života dostáva iba potravu s neutrálnym pH, má šok z kyslosti, keď dieťa začína prijímať stravu a nápoje, ktoré majú spravidla kyslé pH, a preto by matky určite mali merať pH nápojov a potravín, ktoré začínajú dávať svojim deťom. Okyslenie organizmu je pre deti veľmi nebezpečné, pretože vytvára predpoklady pre mnoho chorôb.

pH krvi

Kyslosť plazmy arteriálnej krvi človeka sa pohybuje v rozmedzí od 7,37 do 7,43 pH, čo v priemere predstavuje hodnotu 7,4 pH.

Acidobázická rovnováha v ľudskej krvi je jedným z najstabilnejších parametrov, pretože kyslé a zásadité zložky sú udržiavané v určitej rovnováhe vo veľmi úzkych medziach. Dokonca aj malý odklon od týchto limitov môže viesť k vážnym ochoreniam. Ak nastane posun na stranu kyslosti, nastáva stav zvaný acidóza, a ak na stranu zásaditosti, vzniká alkalóza.

Zmena kyslosti krvi nad 7,8 pH alebo pod 6,8 pH nie je zlučiteľná so životom.

Kyslosť erytrocytov je 7,28 – 7,29 pH.

Normálna krv oživuje lymfatické bunky, ktoré sú schopné zabíjať nádorové bunky. V ľudskom organizme existuje veľa lymfatických buniek (napríklad NK bunky, LAK bunky). Ich jedinečnosť spočíva v tom, že sú schopné odlíšiť choré a napadnuté bunky od normálnych a zničiť ich. Práve v tom spočíva funkcia imunitného systému ľudského organizmu. Najväčšiu aktivitu v ničení chorých buniek prejavujú lymfatické bunky pri pH 7,4. Okolo postihnutých buniek sa však zvyčajne vyskytuje kyslejšie prostredie, čo bráni aktivite lymfocytov, ktoré lepšie fungujú pri mierne zásaditom pH. Konzumáciou zásadotvorných potravín možno upraviť celkové pH až do 0,5, čím sa vytvorí priaznivé prostredie pre pôsobenie lymfocytov a zničenie chorých alebo abnormálne vyvinutých buniek.

Rakovinový nádor má vyššiu kyslosť v porovnaní s normálnym tkanivom, ktoré si telo chráni vláknitým puzdrom so zásaditým pH. Pri pokračujúcom prijímaní kyslej stravy sa puzdro rozpustí a rakovinové bunky preniknú do vonkajšieho prostredia. Ak máte prekyslený organizmus, je vhodné, aby ste si raz týždenne pripravili celodennú kúru. Jeden deň v týždni budete jesť iba zeleninu (1,5 kg zeleniny si rozdelíte na celý deň), v lete varenú a občas aj surovú, na jeseň a v zime iba tepelne upravenú) a, samozrejme, piť čistú roztopenú a prevarenú vodu.

Na zabezpečenie normálnej hladiny pH v tele je nemenej dôležité aj to, akú má človek náladu – dobrá, veselá nálada normalizuje acidobázickú rovnováhu. Smejte sa viac a častejšie!

pH žlče

Žlč má zásadité pH v rozmedzí od 8,0 do 8,5.

Indikátorový papier – lakmusový papierik na meranie pH

Indikátorový lakmusový papier poskytuje rýchly a úsporný spôsob merania pH (vodíkový indikátor) akejkoľvek požadovanej kvapaliny a zmesi tekutín (moču, slín, stolice, spermy, pošvového prostredia, materského mlieka, roztokov, vody, nápojov atď.).

Lakmusový papierik je potrebný tak v rodine, ako aj v ordinácii špecialistu pri vyšetrení pacienta. Používa sa v chemických laboratóriách aj pri výskumnej činnosti.

Vo svete chémie jestvujú látky, ktoré majú schopnosť zmeniť farbu v prítomnosti kyselín a zásad. Tieto látky sa nazývajú indikátory a používajú sa na určovanie reakčného prostredia. To môže byť kyslé, zásadité alebo neutrálne. Spomínanými látkami sa impregnuje filtračný papier. Lakmus je farbivo, ktoré sa získava z niektorých druhov lišajníka. Má pomerne komplikované zloženie. Ide o slabú kyselinu, ktorou sa napúšťa papier.

Ako používať lakmusový papier

Vezmite rolku papiera, potiahnite ho za konček v plastovom dávkovači a odtrhnite potrebné množstvo. Úzky prúžok papiera ponorte do skúmaného roztoku na dve až tri sekundy. Potom ho porovnajte s priloženou farebnou stupnicou a odrátajte hodnoty.

Table of Contents

OD AUTORA

LIEČIVÁ SÓDA

ČO JE PH?