Samantha Young

MOONLIGHT ON NIGHTINGALE WAY

Copyright © Samantha Young, 2015

All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form.

This edition published by arrangement with The Berkley Publishing Group, an imprint of Penguin Publishing Group, a division of Penguin Random House LLC.

Translation © 2017 by Andrea Vargovčíková

Jacket design © 2017 by Emil Křižka

Slovak edition © 2017 by IKAR, a.s.

ISBN 978-80-551-5703-0

1. KAPITOLA

Neveriacky som hľadela na svetloružové tangá zavesené na zábradlí na poschodí, o ktoré som sa delila s novým susedom. S tým som ešte nemala česť. Ak nepočítam predošlú noc, keď ma pri práci vyrušilo jačanie vychádzajúce spoza jeho dvier.

Susedova frajerka si hlučne užívala sex. Veľmi, veľmi hlučne.

Hoci ma to frustrovalo, neostávalo mi nič iné, iba čakať, kým prestanú. Stíchli až vtedy (zaslúžia si body za výdrž), keď nastal čas zaľahnúť. V práci som nepokročila ani o milimeter.

A teraz sa tangá tej krikľúnky sušili na zábradlí priamo pred mojím bytom.

Vydesená predstavou, že toto čisté a udržiavané schodisko sa náhle zmení na dejisko seriálu Hriešnici, som iba nemo civela na tú nehanebnú vec.

Moju pozornosť odviedol od nohavičiek zvuk otvárajúcich sa dvier.

Vyšiel z nich mimoriadne vysoký muž s telefónom pri uchu. Pohľadom som blúdila po širokých pleciach a svalnatých bicepsoch a zastavila som sa na čiernom tetovaní, ktoré mu zaberalo hodnú časť predlaktia. Zrejme keltský motív zobrazoval meč v polkruhu nad rukoväťou.

„Porozprávaj sa s otcom,“ ozval sa. Až teraz som sa mu zahľadela do tváre. „Nech sa rozhodneš akokoľvek, stojím pri tebe.“ Tmavé vlasy mal ostrihané úplne nakrátko a drsné črty zvýrazňovalo husté strnisko. Mohutná postava a zarastená tvár neboli podľa môjho gusta. Ja uprednostňujem štíhlejších, oholených mužov, čo nepôsobia tak zastrašujúco.

Zdvihol zrak a uväznil ma skúmavým pohľadom.

Stuhla som, vyvedená z miery horúčavou, ktorá sa mi nahrnula do líc. Mal tie najvýnimočnejšie oči, aké som kedy videla. Jasné, žiarivé, nádherné, nezvyčajne fialkasté dúhovky orámované čiernymi mihalnicami. Zjemňovali ho.

Prehliadol si ma od hlavy po päty. Slušne mi kývol, no iba čo som sa naježila. Možno preto, lebo pôsobil tak odmerane. S rastúcim podráždením som letmo pozrela na tangá a zahryzla si do pery. Pred mojím bytom sa nebude sušiť spodná bielizeň.

Jednoducho nie.

Znova som sa zamerala naňho, on ďalej telefonoval. „Prepáčte,“ hlesla som, dostatočne podráždená na to, aby som ho prerušila, ale stále príliš slušná, aby to vyznelo dôrazne.

Napriek tomu sa na mňa zadíval. Zamračil sa. „Shannon, potom ti zavolám… hej… Maj sa, miláčik.“ Odtiahol telefón od ucha a vložil si ho do vrecka. „Pomôžem vám?“

Natiahla som ruku a slušne sa predstavila. „Som slečna Grace Farquharová.“ Druhou rukou som ukázala na dvere do svojho bytu. „Suseda.“

S prísne stisnutými perami mi potriasol ruku, úplne ju pohltil. Zachvela som sa a okamžite som to oľutovala. „Rád vás spoznávam, slečna Grace Farquharová.“

„Hm, iste,“ zašomrala som a stiahla ruku, skrývajúc nervozitu. „A vy ste?“

„Pán Logan James MacLeod.“

Strieľal si zo mňa. Nevšímala som si to. „Takže, pán MacLeod.“ Pokúsila som sa o veselý tón, ale na zábradlí svietili tangá a len ma dráždili. „Vskutku by som ocenila, keby vaša priateľka upustila od sušenia svojej bielizne na verejnom schodisku.“ Ukázala som prstom na nohavičky, otvorene prejavujúc odpor.

Logan sa na ne zadíval. „Doriti,“ zanadával.

„Logan!“ rozľahol sa v byte ženský hlas. „Nepôjdeme sa niekam naraňajkovať?“ Za hlasom nasledovala postava.

Z bytu sa vynorila mladá žena oblečená iba v pánskej košeli zapnutej tesne pod mašličkou na podprsenke odhaľujúcej pôsobivý dekolt. Stelesnená krivka a ženskosť. Krátke, ale pekne tvarované nohy mala opálené, dlhé vlasy zafarbené na žiarivú platinovú blond a mihalnice z diaľky kričali, že sú umelé.

Predstavovala môj protiklad, a to v každom smere. Hneď mi bolo jasné, prečo ma Logan MacLeod zavrhol pri prvom pohľade.

„Čo sa deje?“ zaklipkala na Logana svetlomodrými očami. Logan vzdychol. „Ty si tu sušíš tangáče?“

Prikývla. „Vonku je lepší vzduch než v kúpeľni. Myslela som, že rýchlejšie uschnú.“

Pozorovala som tých dvoch fascinovaná narastajúcim podráždením svojho suseda a zábudlivosťou jeho frajerky.

„Zbláznila si sa?“

Zvraštila tvár. „Nie. Čo ti sadlo na nos?“

„Poznáme sa od včerajšieho večera a ty si sušíš nohavičky na zábradlí pred mojím bytom?“

„No a?“

Logan sa pohľadom dožadoval mojej pomoci. Iba som sa naňho pobavene dívala. Znova sa otočil k neodbytnej jednorazovke. „Je to drzosť a nahnevala si moju susedu,“ ukázal na mňa palcom ponad plece. „Nehovoriac o tom, že je trochu priskoro prať si u mňa bielizeň. Rovnako je priskoro na raňajky. Nehnevaj sa, mám prácu.“

Blondína, urazená nediplomatickým odbitím, schmatla nohavičky a zmizla v byte, pričom vychrlila prúd nadávok. Kým sa prezliekla do priliehavých ružových šiat, obula si vysoké ihličky a nahnevane sa vyrútila z jeho bytu, v Loganovi vzkypel hnev.

Vyzeral takmer hrozivo.

V napätej atmosfére som sa striasla.

„Prac sa do riti, ty bastard!“ Blondína dupala dolu schodmi a nezabudla hodiť ešte jeden pohľad cez plece, tentoraz na mňa. „Aj ty, ty snobská krava!“

Prekvapene som otvorila ústa. „Aká nepríjemná,“ konštatovala som udivene, len čo mi zmizla z dohľadu.

„Vtierka prvej triedy.“

„Zrejme by ste mali byť náročnejší pri výbere sexuálnych partneriek,“ poradila som mu.

Očividne sa to minulo účinku. Logan MacLeod do mňa zapichol zastrašujúci pohľad. „Súdite ma, panička?“

Líca mi zahoreli „Panička?“

„Presne tak.“ Preletel ma pohľadom a skrivil pery do grimasy. „A fajnová.“

„Nie som fajnová.“ Takmer som rozhorčene dupla. Vyrastala som síce v londýnskom Kensingtone a bola som kultivovaná, to však nemalo nič spoločné s jeho nepriateľským postojom ku mne.

„Panička. Takú fajnovú ženu ako vy som ešte nestretol.“

„Nie som fajnová.“

„To by som si všimol,“ povedal.

„Neznášate Angličanov, pán MacLeod?“

Prižmúril oči. „To nie, ani nikoho iného, lebo ja druhých nesúdim.“ Zasa naznačoval, že ja áno. A to sme sa poznali iba pár minút!

„Ani ja.“

„Ale čo? Takže ste si nevytvorili o mne mienku podľa nohavičiek sušiacich sa na zábradlí? Ani podľa toho, že patrili jednorazovke? Slečna Farquharová, posudzujete ma podľa náhodného sexu? Alebo podľa náhodnej známosti?“ Zabodol pohľad do mojej blúzky s mašľou voľne uviazanou pod krkom a do širokých nohavíc s vysokým pásom. „Na váš vkus nebola dosť elegantná, však?“

„Ne-nechápem,“ zakoktala som sa. A zahanbila! Neznášam konfrontáciu.

„Tak ja vám to vysvetlím. Priateľská suseda by sa mi predstavila, len čo som sa nasťahoval. Priateľská suseda by ma privítala a netárala by o nohavičkách. Tak čo? Nie ste priateľská alebo ste sa o mne dopočuli niečo, čo vás vytáča?“

„Nemám poňatia, o čom hovoríte,“ pokrútila som hlavou.

„Jednoducho si neželám mať na zábradlí zavesenú bielizeň.“ Krv vo mne vrela a vyrazila na lícach. Nik mi nepribehol na pomoc. Napadlo mi iba otočiť sa, strčiť kľúč do zámky a uniknúť hroziacej hádke. Prečo sa do mňa naváža? Prečo ma priam melodramaticky popudzuje? Nevedela som si rady.

„Dovi… slečna Grace Farquharová.“

Zabuchla som za sebou dvere a oprela sa o ne. Až vtedy som si uvedomila, ako lapám dych. Akoby som utekala hore po schodoch až sem. Srdce mi nezmyselne búšilo.

Moje schodisko prestalo byť bezpečné.

Od únavy som ledva chodila. Zdvihla som nohu s úmyslom prekročiť prah vchodových dvier. Iba čírou náhodou som vnímala okolitý svet a včas zaregistrovala páchnuce vývratky na prahu.

Prudko som stiahla nohu a znechutene skrčila nos. Pohľadom som zaletela na Loganove dvere.

To všivavé prasa.

Nielenže mohol za moje vyčerpanie, jeho vinou ešte musím prekročiť telesný odpad, aby som sa vôbec dostala z bytu.

Včera v noci ten darebák tíšil na chodbe svoju rozchichotanú spoločníčku. Od nášho posledného stretnutia ubehli dva týždne a za ten čas som ho zazrela s tromi ženami. Sukničkár. Jednoznačne sukničkár s veľkým S.

Začula som ich a očakávala začiatok nevyhnutnej posteľnej gymnastiky. Na moje potešenie nasledovalo ticho a ja som sa úspešne prepracovala tromi kapitolami romantického románu, ktorý som upravovala.

Spokojná som si okolo pol štvrtej ľahla do postele a nastavila budík na pol dvanástu. O šiestej ráno ma zo spánku vytrhlo nehanebné PANEBOŽE, PANEBOŽE, LOGAN, PANEBOŽE. Akoby bolo treba prirovnávať toho muža k Bohu. Jeho ego už aj bez toho dosahovalo biblické rozmery.

Logan MacLeod bol arogantná otrava.

Nasledovali ešte dve kolá PANEBOŽE a tak ma to prebralo, že som už nezaspala.

Teraz som pripomínala skôr zombie a takmer som skočila rovnými nohami do tej smradľavej mláky, ktorú mi na prahu zanechal on alebo jeho spoločníčka.

Celé ráno som sa s ním v mysli hádala a vyčítala mu, že ma zobudil vyvádzaním v posteli. Ako vždy, napokon som sa upokojila. Neznášam hádky. Terapeut, ktorého som navštevovala krátko po dvadsiatke, mi vysvetlil, že moja averzia ku konfrontácii vychádza z toho, že stále očakávam prijatie. Celé roky som sa usilovala získať si rodičov, no s minimálnym úspechom, a potreba byť obľúbená prenikala do všetkých mojich vzťahov. Nepáčilo sa mi, keď ma niekto nemal rád, preto som nerada robila ľudí nešťastnými.

Tvrdo som pracovala na tom, aby som to prekonala. Pomohla mi v tom aj moja práca redaktorky na voľnej nohe, lebo ak chcem byť dobrá, musím byť pri konštruktívnej kritike úprimná. Pri rokovaní s klientmi som získala hrošiu kožu, stále som však ťažko niesla, ak som nahnevala niekoho vo svojom okolí.

A už vôbec som nestála o konflikt s naštvaným susedom. Tentoraz som sa však napálila.

Poriadne a naozaj.

Stačilo si predstaviť, ako mi niekto vracia na prah a neuprace to!

Zazrela som na susedove dvere.

Nejde mi o dobré vzťahy s týmto mužom. Sťažnosť nebude mať nepriaznivý vplyv na náš vzťah, lebo žiadny nemáme a nikdy nebudeme mať.

Logan MacLeod vyčistí ten neporiadok a mne môže byť jedno, či ma bude považovať za najväčšiu frflošku na svete.

S hnevom klokotajúcim v krvi som preskočila mláku, zamkla a odpochodovala k jeho dverám. Zabúchala som na ne.

Nič.

Zabúchala som silnejšie, skôr než som oľutovala svoje rozhodnutie pre konfrontáciu.

O dve sekundy som vnútri začula pohyb a tlmenú nadávku. Dvere sa otvorili a v nich stál on v celej svojej kráse. Zažmurkala som, zvádzajúc márny boj s horúcimi lícami. Logan

MacLeod otvoril dvere iba v boxerkách a ja som nikdy naživo nevidela muža ako on. Nemal na sebe ani gram tuku. Iba pevné svaly.

Sošný. Moja kamoška Chloe by vyhlásila, že je sošný. Logan si ospalo prehrabol krátke vlasy a odviedol moju pozornosť od tehličiek na bruchu. „Dopekla, je nedeľa ráno,“ zaškúlil na mňa. „Ak máte niečo na srdci, tak to hneď vysypte.“ Líca mi horeli. Napriek tomu som sa vzchopila. „Som si plne vedomá, že je nedeľa ráno,“ začala som potichu. Kiežby som dokázala nasadiť mamin autoritatívny tón. „Pracovala som až do rána a na úsvite ste ma surovo zobudili nepochopiteľne hlučným vyvádzaním. Potom som vyšla z dverí a iba o pár centimetrov minula vývratky. Môžem len predpokladať, že ste ich tam nechali buď vy, alebo tá rozchichotaná žena, ktorú ste si včera v noci priviedli.“ Triasla som sa ako osika a nevedela som ani to, či od strachu, alebo od hnevu.

Už dlho ma nikto takto nevyviedol z miery.

„Dofrasa.“ Prešiel si rukou po tvári a pozrel za mňa. „Bola to…“ Zamračil sa. „Moja kamarátka.“

Prevrátila som oči. Ani si nepamätá jej meno!

„Chcel som to upratať. Mrzí ma to. Hneď sa do toho pustím.“

Ospravedlnil sa a ja som trochu spľasla. Nemo som sa naňho dívala.

Ospalo zažmurkal, no vyzeral príliš atraktívne na niekoho, kto sa práve zobudil. „Ešte niečo?“

„Nie. Ocením, ak to upracete.“ Otočila som sa a stúpla na schod, keď ma zastavil.

„Nemusíte sa správať tak nepriateľsky. Čo keby ste sa trochu uvoľnili?“

A znovu som sa rozzúrila. Obzrela som sa. „Prosím?“ Počula som dobre?

„Správate sa ku mne povýšenecky. A tie stisnuté pery a pohľad, čo na mňa hodíte namiesto úsmevu vždy, keď sa míňame na chodbe.“

Stisnuté pery? Zase urážka. Otočila som sa na odchod, ani som sa neunúvala odpovedať mu.

„A to…“ zavolal na mňa, hoci ja som zostupovala po schodoch, „… povýšenecké ohŕňanie nosom mi fakt poriadne lezie na nervy.“

Šokovaná som zastala.

Zrazu mi došlo, že sa netrasiem od strachu ako zvyčajne, lebo tomuto človeku nevyhovujem. Nie. Namiesto toho som zaznamenala víťazstvo, lebo ja som ho rozčuľovala rovnako ako on mňa.

Pozrela som sa naňho. Stál na podeste a gánil na mňa. Napriek sčerveneným lícam som si okato povýšenecky prehodila vlasy cez plece a vyštekla: „Dobre.“

2. KAPITOLA

Nejestvoval spôsob, ako by som zakryla svoj odpor, a dokonca som sa o to ani nesnažila. Tak som reagovala na Chloeino konštatovanie: „Vyzerá sexi.“

Myslela tým Logana MacLeoda. Práve som sa jej, Aidanovi a jeho snúbenici Juno posledných desať minút sťažovala na cirkus v jeho posteli a na to, čo mi ráno povedal. Z čoho Chloe vydedukovala, že je sexi?

„Prosím ťa.“ Chloe sa pri mojom výraze zamračila. „V duchu ho aj ty považuješ za príťažlivého.“

„Podľa mňa je príšerný,“ striaslo ma od znechutenia.

„Som na teba hrdý za to, ako si sa bránila,“ pochválil ma Aidan a Juno sa k nemu ešte väčšmi pritúlila.

Aidana som spoznala pred jedenástimi rokmi počas prvého semestra na Edinburskej univerzite. On najlepšie vedel, aký je to pre mňa posun obhájiť sa, a vedel aj prečo. S Chloe sme v prvom ročníku spolu bývali a počas štyroch rokov na univerzite sme sa my traja naozaj zblížili. Chloe, trochu utáraná, koketná a plná energie, bola náš opak, ale rozumeli sme si. Vlastne nebyť jej, Aidan by nikdy nestretol Juno.

Juno sem prišla z Kanady na postgraduálne štúdium nejakej strojárskej… záležitosti, ktorej doteraz nerozumiem, a jedného večera spoznala Chloe. Tá, v záchvate číročistej vnímavosti, odhalila v Juno niečo, čo by mohlo osloviť Aidana. Predstavila mu mlado vyzerajúcu, plachú, výnimočne inteligentnú Kanaďanku a bola to láska na prvý pohľad. Sú spolu päť rokov a plánujú sa vziať, keď Juno doštuduje. Nedávno sa usadili v Stockbridgei v pomerne luxusnom byte vďaka Aidanovmu príjmu ako profesionálneho hráča ragby.

Ja jediná som nemala partnera, lebo aj Chloe sa už zasnúbila. Jej snúbenec Ed pracoval v oblasti efektívneho využívania energie. Posledných šesť mesiacov strávil vo Švédsku, kde vyvíjal nejakú novú, veľkolepú technológiu, ktorá pomôže zredukovať náklady na energie v domácnosti.

Bez neho sa Chloe cítila osamelá. V takom stave sa rada hrala na dohadzovačku. Pre mňa. Niežeby som pri tom trpela. Patrila som do kategórie „single a hľadajúca“.

Navyše… taká bola Chloe. Pre ňu, Aidana a Juno by som urobila čokoľvek. Sedeli sme v krásnom byte u Aidana a ja som v nich videla svoju rodinu. Poznali ma lepšie než tá, s ktorou som pred siedmimi rokmi prerušila kontakt.

„Ďakujem,“ obrátila som sa k Aidanovi. „V skutočnosti bolo fajn ubrániť sa.“

„Ak ti bude ešte robiť problémy, obráť sa na Aidana,“ ponúkla mi Juno jeho služby. „On to vyrieši.“

Aidan neprotestoval, veď mala pravdu. Pôsobil síce rezervovane, no nedovolil by, aby naňho niekto vyskakoval, ani na nás. Navyše bol mohutný, tromfol dokonca aj Logana. Začal by si s ním iba idiot. S výnimkou jednej noci počas štúdia som ho považovala za svojho starostlivého staršieho brata. Bol mi viac rodina, viac ako pokrvný brat Sebastian, ktorý ma nikdy nechránil. Bol presný opak.

Zahnala som myšlienky na Sebastiana a ubezpečujúco sa usmiala na priateľov. „Bude to fajn. Som len unavená a mrzutá. Zajtra večer mám rande, preto dúfam, že sa mi podarí trochu si zdriemnuť, aby som nevyzerala ako chodiaca mŕtvola.“

„Rande?“ začudoval sa Aidan.

„S tým chalanom z posilky.“

Chloe si odfrkla. „Nikdy nepochopím, prečo si si dohodla rande s chalanom, ktorý loví ženy na hodine jogy.“

„Nelovil. Ešte len uvažoval, že tam pôjde.“ Aidan sa uškrnul. „Isteže.“

Zamračila som sa. „Vy si o každom myslíte to najhoršie.“

„A ty zas na potomkovi Draculu a jednej z jeho neviest vidíš to najlepšie, dokonca aj keď to tam nie je,“ kontrovala Chloe.

„Nie vždy,“ zafrflala som, mysliac na svojho suseda.

„Kam ťa ten perverzák z jogy berie?“ podpichla ma Juno. Nevšímala som si to. „Volá sa Bryan a berie ma na večeru.“ Chloe zavrčala. „Tuším nie si nadšená.“

„Samozrejme, že sa teším. Bryan sa zdá veľmi milý.“ A aj je. A vyzerá celkom obstojne.

„Milý?“ Juno sa na mňa zmätene usmiala. „Miláčik, milý? Kdeže. Pri chalanovi ti má ako prvé napadnúť ,vau‘.“ Mykla plecami. „Keď som ja stretla Aidana, pomyslela som si aj viac ako ,vau‘.“

Aidan sa na ňu usmial. „Podobne, miláčik.“

„Fuj. Prestaňte s tým.“ Chloe ich odbila mávnutím. „Odpustite si tie sladkasté zamilované gestá. Nemala som sex päť týždňov a tuná slečnu Farquharovú nikto nesklátil už tri mesiace.“

Začervenala som sa. „Ďakujem, že si im to ozrejmila.“

„To, že ťa chvíľu nikto nedostal do postele, neznamená, že by si sa mala uspokojiť s týmto chalanom,“ vyhlásila Juno.

„Kto hovorí, že sa uspokojujem?“ Neveriacky som rozhodila rukami. „Nepoznáte ho.“

„Nemusíme,“ povedal Aidan. „Posledné štyri tvoje známosti sú si až desivo podobné, samí suchári. Grace, predávaš sa pod cenu. Nevyčítaj nám, že sme skeptickí aj pri tomto chalanovi.“

„A keď Aidan povie ,desivo podobné‘, myslí tým, že pri tebe rúbu privysoko,“ dodala Chloe.

„Ale choď. Také plytké konštatovanie. Dobre viete, že nejde len o výzor. Ani ja nevyzerám ako Angelina Jolie.“

Aidan podráždene vzdychol a vzal si hrnček s kávou. Radšej sa napil, ako by mal vysloviť niečo, čo by ma vyviedlo z miery. No Chloe na to nedbala a vyštekla: „Najradšej by som tú tvoju poondiatu mamu zabila.“

„Áno, iste,“ zašomrala som. Radšej som si odpila kávy, aby som sa vyhla jej pohľadu. Nechcela som debatovať práve o tejto téme.

„Joe, bratov kamoš, zazrel na mojom facebooku tvoju fotku.

Podľa neho si krásna,“ uškrnula sa na mňa Juno.

Začervenala som sa a nepokojne sa pomrvila. „To určite.“ Zasmiala sa. „Ale áno. Požiadala som Allyho, aby ho nabudúce vzal so sebou do Škótska.“

„Neblázni,“ odbila som ju.

„Je ten Joe sexi?“ zaujímala sa Chloe.

„Och, hej.“

„Kompliment si veľmi cením, aj tak však pôjdem na rande s Bryanom, ak proti tomu nič nemáte. Som prístupná dohode, ale nie dohode na oceáne, čo by nás s frajerom delil.“

„Stačí poschodie?“ doberala si ma Chloe.

Nad jej postrannými myšlienkami som ohrnula nos. „Logan MacLeod je najmenej pravdepodobný kandidát zo všetkých mužov na šírom svete.“

Zdvihla obočie a ja som sa znovu začervenala, veď poslednú vetu som bezmála skríkla. „Vychýrené posledné slovo.“

„Nie vychýrené posledné slovo,“ trvala som na svojom. Krv mi vrela už len pri zmienke o mojom susedovi. „Logan MacLeod je neohrabaný, pravdepodobne skrz-naskrz presiaknutý pohlavnými chorobami a vôbec sa mi nepáči. A rozhodne ani ja jemu. Mali by ste vidieť tie ženské, s ktorými spáva. Sexi, opálené, blond a s veľkými prsami. Podľa neho sa neviem uvoľniť, lebo okraj sukne mi siaha až pod rozkrok a zapínam si gombíky, aby som neodhalila dekolt.“

Pri mojej tiráde Chloe predstierala údiv. Otočila sa k Aidanovi a Juno. „S tým chlapom ma musí zoznámiť.“

„A to už prečo?“ vyštekla som.

„Zrejme v ňom niečo je, ak dokáže toto.“ Neurčito na mňa ukázala.

„Čo dokáže?“

„Toto,“ trvala na svojom, opakujúc neurčité gesto. Zaťala som zuby. „Čo znamená toto?“

„Neviem. Viem iba, že niečo určite.“

Tí, čo ma dobre nepoznali, kedysi poukazovali na to, že ako redaktorka zahrabaná do romantických románov môžem mať nerealistické očakávania od mužov. Každý, kto ma poznal – naozaj poznal –, však vedel, že to nie je pravda. Hoci som aktívne hľadala celoživotného partnera, neočakávala som princa na bielom koni. Mal by ma ochraňovať, byť chápavý a zábavný, nie dokonalý. Chcela by som ho mať rada a on by mal byť ku mne milý.

Bryan nebol ani zábavný, ani milý.

„Takže tá suka si rybu vzala napriek tomu, že si ju nekúpila,“ dokončil Bryan s chvejúcimi sa nozdrami.

Zažmurkala som. Iba som spomenula, že ryba, čo jem, je chutná, a on sa zasa rozrečnil o svojej bývalej. Bryan stočil každý rozhovor na tomto nekonečnom rande na svoje posledné dve priateľky.

Pôsobil ako urazené decko.

Znudená som ešte pichla do osieho hniezda. „Nespomínal si, že si ju vyhral pre ňu v lunaparku?“

Zamračil sa. „Na tom nezáleží.“

„Takže dar sa už nemôže vrátiť?“

„Fuj, hovoríš ako typická ženská.“

Gestom som privolala okoloidúceho čašníka. „Účet, prosím.“

Vyčerpaná z hrozného rande som chcela byť čo najskôr doma, schúliť sa na gauči a pozrieť si najnovšiu epizódu obľúbenej speváckej súťaže, ktorú som si cez víkend nahrala.

Náhlila som sa po schodoch, keď sa na moje zdesenie otvorili dvere do jeho bytu.

Logan vyšiel von. Jeho zjav mi vyrazil dych. Mal na sebe krásny čierny oblek a čiernu košeľu s rozopnutým horným gombíkom bez kravaty. Aj tak však pôsobil elegantne. V takom civilizovanom oblečení som ho ešte nevidela. Že by pracoval v noci? Ak áno, čo presne robí?

Zastala som a zjavne ho zaskočila. Prebehol ma pohľadom a pootvoril pery. Aj ja som bola celá v čiernom, v šatách od Alexandra McQueena s plisovanou sukňou po kolená a s neveľkým dekoltom v tvare V. Tieto šaty som si kúpila dávno-pradávno, boli naozaj exkluzívne. Zbožňovala som ich. Zbožňovala som ich takmer desať rokov. Voľne rozpustené hnedé vlasy mi padali na plecia. Namaľovala som sa iba jemne, v tlmených ružových odtieňoch, ktoré sa mi hodili k bledej pleti.

Uprel na mňa svoje výnimočné oči, až som sa začervenala.

„Z rande?“ prihovoril sa mi naoko prekvapene.

„Áno,“ odpovedala som iba zo slušnosti.

„Asi nedopadlo najlepšie.“

„Prečo si to myslíte?“

„Lebo sa vraciate domov sama.“

Líca mi zahoreli, ako vždy v jeho prítomnosti. Prekĺzla som popri ňom a horúčkovito hľadala kľúče v kabelke. „Možno vás to šokuje, pán MacLeod, ale nie všetci skáču do postele hneď na prvom rande.“

„Aké nudné,“ podpichol ma.

Prudko som sa otočila. Díval sa na mňa, oči mu iskrili.

„Znamená to rešpekt k ženám.“

„Znamená to nežiť naplno.“ Schádzal po schodoch. „Možno keby ste sa s niekým vyspali, trošičku by ste sa uvoľnili.“

Ohrnula som nos. Odmietala som si priznať, že jeho názor sa ma dotkol. „Som dokonale uvoľnená.“

„Vyzeráte tak,“ zvolal zdola. Jeho hlava mi zmizla z dohľadu, no to neznesiteľné chechtanie ma prenasledovalo.

„Vrr.“ Vrazila som kabelkou do dvier, otvorila ich a zabuchla za sebou. Nahnevane som hodila kabelku na zem. „Dočerta aj s chlapom!“

Nabudúce budem mať posledné slovo ja.

Table of Contents

1. KAPITOLA

2. KAPITOLA