KARNEVAL NADĚJÍ

Básně

Karel Janotka

Karneval nadějí - Básně

Karel Janotka

Text © 2016 Karel Janotka

Grafická úprava a sazba © Lukáš Vik, 2017

1. vydání © Lukáš Vik, 2017

ISBN ePub formátu: 978-80-7536-136-3 (ePub)

ISBN mobi formátu: 978-80-7536-137-0 (mobi)

ISBN PDF formátu: 978-80-7536-138-7 (PDF)

Konverze do elektronických formátů:

webdesignér Lukáš Vik

http://www.lukasvik.cz

Obrázek z letního dne

Slunce se houpá na zavěšené duze

šťastné jako dítě po přestálém dešti,

který se ještě zachumlává v mlze

vytlačován z nebe hedvábnou modrou pěstí

Tráva si dětsky poskakuje pastvinami

a ani příkopy u cest nevynechá

Běží pro radost aby byla s námi

v chlebodárné chvíli do kraje spěchá

Může růže cítit bolest?

Může růže bolest cítit

když ji vítr pleská

po růžových lících

a déšť laská jako Dvořákova humoreska,

kterou dokola opakuje až do rána

v beneficích?

Je tím ta růže jaksi obehraná

ve svém bolestivém cítění

co se ve vůni promění?

Když se ráno slunce táže

vybírajíc mraky obloze na koláže

ta růže odpoví – neskoupá ve slově:

růžově sluníčko růžově

Ladovská zima v čítance

Bílé peří z nebeské nosnice

která pelichá a nesnese zlaté vajíčko

do hnízda mračen

a zadýchává se tu hodně a jindy maličko

nad krajem co je bělobou značen

mezi vesničkami a běžeckou tratí

aby se v bílé stopě nikdo neztratil

To bílé peří zvolna padá,

jak to v obrázcích vykreslil Lada

Až vypelichá ta bílá slepička

pak snad ani do velikonoc nevyčká

Bude se popásat na zelenkavé trávě

a zpívat k tomu krákoravě

Zas bude snášet do modrého hnízda

zlatá vajíčka

Básníkova práce

Jako operatér nožem chirurgickým

rozřezávám řeč a vybírám si slova

Jsou často krvavá a nejsou libá vždycky

Hledám však znova a znova jejich formu:

významy slov co nosí uniformu

a hlavně slov bez služební čepice

ty nejvíce

protože jsou dešti i sluncem kořeněná

a úzkostmi i radostí křtěná

v té naší české kotlině v srdci Evropy

neuhnízděná náhodně:

Vždyť v rodokmenu mají požáry i povodně

i zrnka pravd a zlata

promíchaná horami žuly a sedimenty bláta

Luna zamřížovaná mraky

Luna zamřížovaná mraky

na samotce oblohy

v nebeské věznici,

o níž se pátračka nedozví

Já jsem uvězněn snad po právu

a proč ty Luno taky

když jsi bez křiků

když jsi mlčící

kámen co je osvícen sluneční palicí

pomlácen a ještě oblohou chodící

mezi mračny

Já jsem tu uvězněn jako života lačný

možná křivě možná po právu

odsouzený

za svoji nesehnutou hlavu

v tomto čase a na této Zemi

Table of Contents

Obrázek z letního dne

Může růže cítit bolest?

Ladovská zima v čítance

Básníkova práce

Luna zamřížovaná mraky