Peter Scherhaufer, Dušan Vicen, Samuel Chovanec, Jozef Jenčo

Dráma 2016

Edícia Slovenská dráma

Ukážka z elektronickej knihy

Peter Scherhaufer INVÁZIA

Dušan Vicen SQUAT

Samuel Chovanec HUMANS OF LATE CAPITALISM

Jozef Jenčo CICHO, BO SKAJPUJEM S DZIVKU!

Edícia Slovenská dráma

Dráma 2016

Peter Scherhaufer: INVÁZIA

Dušan Vicen: SQUAT

Samuel Chovanec: HUMANS OF LATE CAPITALISM

Jozef Jenčo: CICHO, BO SKAJPUJEM S DZIVKU!

Všetky práva vyhradené. Nijaká časť tejto knihy sa nesmie reprodukovať, uchovávať v rešeršových systémoch alebo prenášať akýmkoľvek spôsobom vrátane elektronického, fotografického či iného záznamu bez súhlasu autorov a vydavateľa.

© Divadelný ústav, Bratislava 2017

Edícia Slovenská dráma

Divadelný ústav je štátnou príspevkovou organizáciou zriadenou Ministerstvom kultúry Slovenskej republiky

ISBN 978-80-8190-022-8 PDF

ISBN 978-80-8190-023-5 epub

ISBN 978-80-8190-024-2 mobi

Dráma 2016 vychádza ako knižná podoba rovnomennej súťaže pôvodných dramatických textov v slovenskom a českom jazyku, ktorú organizuje Divadelný ústav.

V roku 2016 porota pracovala v zložení Patrik Lančarič (režisér, predseda poroty), Viliam Klimáček (dramatik), Vladislava Fekete (riaditeľka Divadelného ústavu, dramaturgička), Andrea Domeová (dramaturgička Divadla ASTORKA Korzo ´90) a Miriam Kičiňová (lektorka dramaturgie Činohry SND, dramaturgička).

Prvú cenu získal Peter Scherhaufer za text Invázia; Dušan Vicen s textom Squat dostal druhú cenu; za hru HUMANS OF LATE CAPITALISM udelila porota Samuelovi Chovancovi tretiu cenu. Finalistom súťaže je aj Jozef Jenčo s textom Cicho, bo skajpujem s dzivku!

Peter Scherhaufer INVÁZIA

Dušan Vicen SQUAT

Samuel Chovanec HUMANS OF LATE CAPITALISM

Jozef Jenčo CICHO, BO SKAJPUJEM S DZIVKU!

PETER SCHERHAUFER (1979)

Vyštudoval Ekonomickú univerzitu v Bratislave. Pracuje v oblasti mediálneho poradenstva a osobnostného rastu, píše divadelné články a recenzie. Je autorom viacerých divadelných a rozhlasových hier, scenárov pre televízne seriály a sitkomy. Jeho román Filipky získal druhé miesto v súťaži Román 2006 vydavateľstva L. C. A. Je viacnásobným finalistom súťaže Dráma. S hrou Umy si rúčky, ideme jesť dosiahol tretie miesto v súťaži Dráma 2005 a hra Hovorkyne, alebo tajomstvo septagramu mu vyniesla opäť tretie miesto v súťaži Dráma 2006. Nasledovali Deduško pornograf (2008), Len dotyk (2011) a Na streche (2012), za ktorú získal prvé miesto v súťaži Cena Konstantina Trepleva 2013 organizovanej Divadlom Husa na provázku v Brne. V roku 2013 napísal dramatický text Premiérka (2013). Jeho hra Shiny Happy Eurokidz! je zaradená do zborníka Ódy či frašky – Európska únia očami drámy (2015). Na súťaži Dráma 2014 bol s textom Rukojemníci držiteľom jednej z dvoch tretích miest, o rok neskôr dostal prvú cenu za text Osamelosť bežca piesočných dún.

Peter Scherhaufer

INVÁZIA

DANIEL, 31

MONIKA, 30

GEORGE, 66

BORIS, 49

VIERKA, 45

MÁŠA, 70

OĽGA, 70

VÝSTUP I.

Kuchyňa. Monika sedí za stolom. Na stole je torta. V strede torty je zapichnutý nôž. Daniel stojí v slipoch za Monikou. Zo stropu visí vešiak s pánskym oblekom. Naľavo sú dvere do detskej izby, napravo vchodové dvere.

DANIEL Zobuďme ho.

MONIKA Nechajme ho ešte spať.

DANIEL Je pol piatej.

MONIKA Nespal celú noc.

DANIEL Prespal už celé popoludnie.

MONIKA Deti potrebujú spánok.

DANIEL Deti potrebujú režim.

MONIKA Večer nemohol zaspať. Mal strach!

DANIEL Všetci máme niekedy strach!

MONIKA Bál sa démonov noci. Predstavoval si ich ako vychudnutých starcov v čiernych plášťoch s krivými nosmi a štrbavým úsmevom. Oni sa mu smiali a on si myslel, že ho chcú uniesť do krajiny, kde už neuvidí ani slnko, ani dúhu.

DANIEL Démoni, ktorí prichádzajú cez deň, sú oveľa nebezpečnejší ako démoni noci. Pretože ako démoni nevyzerajú. Vyzerajú tak, ako ja alebo ako ty. A preto si ich najprv ani nevšimneme. Ale potom, potom už neuvidíme vôbec nič.

MONIKA Trvalo mi dlho, kým som ho uspala. Chvíľu som pri ňom ešte ostala sedieť a sledovala som jeho dych. Chcela som si byť istá, že sa mu nič zlé nesníva, že ho neprepadli démoni, aby mu ukradli spánok.

DANIEL Myslím si, že by sme obaja mali… Že by sme všetci traja opäť mali navštíviť psychológa… Ale iného! Ten posledný nám nijako nepomohol. Iba nám pomotal hlavy. Urobil z nás pokusné králiky pre svoj experiment!

MONIKA Ja ti poviem, čo by sme mali! Mali by sme urobiť Kristiánovi bračeka. Alebo sestričku.

(Mlčanie.)

DANIEL Monika! Zobuďme ho!

MONIKA Tichšie! Zobudíš ho!

DANIEL Hovorím ti, zobuďme ho!

MONIKA Nechajme ho ešte chvíľu snívať!

DANIEL Ten chlapec si s nami robí čo chce. A my sa mu vo všetkom prispôsobujeme. Toto nie je výchova! Toto je anarchia! Stačilo!

MONIKA Je to náš syn!

DANIEL Kristián nepozná žiadne hranice!

MONIKA S deťmi žiadne hranice neexistujú…

DANIEL Všetko má svoje hranice! Život aj smrť!

MONIKA Daniel! My za neho nesieme zodpovednosť! To my sme zodpovední za to, akého človeka z neho vychováme! A ja chcem, aby bol náš syn šťastný!

DANIEL A čo my? Aj my máme predsa právo na šťastie!

MONIKA Ale on má dnes narodeniny!

DANIEL Tak ho zobuďme!

MONIKA Keď ho zobudíme, tak sa skončí aj náš sen!

DANIEL Áno, aj náš sen sa musí raz skončiť. To je prirodzené!

MONIKA Ale ja to ešte nechcem!

DANIEL Ale ja áno!

(Daniel si zvesí z vešiaka nohavice a začne si ich obliekať.)

MONIKA Ty niekam ideš, Daniel?

DANIEL Idem preč.

MONIKA Kam ideš?

DANIEL Idem na Traviatu… Dnes spieva Anna Netrebko!

MONIKA Tá ešte spieva?

DANIEL Áno, ona ešte spieva!

MONIKA Určite bola drahá. Ale prečo nespieva Traviatu nejaká naša sopranistka?

DANIEL Raz za čas ju môže spievať aj zahraničná sopranistka…

(Mlčanie.)

MONIKA Raz za čas by si ma mohol pomilovať.

DANIEL Raz za čas možno áno.

MONIKA Sľúbil si mi, že sa spolu budeme milovať dnes večer.

DANIEL Nič také som ti nesľúbil!

MONIKA Ale áno. Sľúbil si mi, že dnes večer splodíme druhé dieťa.

DANIEL To je výplod tvojej chorej mysle!

MONIKA Ja nie som chorá!

DANIEL Mám lístok do prvého radu na mezanín. Vidím odtiaľ celé javisko. Vnímam jeho hĺbku! Všetko pod kontrolou. Posúvam si figúrky podľa vlastnej vôle… Keby sme si dávali pozor, mohol som doštudovať! A dnes by zo mňa bol operný režisér! Svoj sen som obetoval rodine! Nášmu synovi a tebe! A pozri sa, kde sme dnes! Mala si radšej ísť na potrat!

(Daniel si zvesí košeľu a sako a oblečie si ich.)

MONIKA Chcem ísť do divadla s tebou!

DANIEL Kto ostane doma s Kristiánom?

MONIKA Oblečiem si tie žlté saténové šaty, čo majú rázporok až ku stehnám. A na prsia si pripnem brošňu. Dve útle čerešne hompáľajúce sa na gumených stonkách… Šaty, ktoré som mala ako Irina v Troch sestrách. Aj ja som mala svoje sny, Daniel! Chcela som sa stať herečkou. Nechcela som byť matkou.

(Mlčanie.)

MONIKA Obaja sme sa nakoniec rozhodli správne…

DANIEL Pýtam sa ťa, kto ostane doma s Kristiánom?

MONIKA Nikto! Nikto s ním neostane!

DANIEL Chceš ho nechať doma samého?

MONIKA Už má päť rokov!

DANIEL Čo keď sa zobudí a dostane strach?

MONIKA Dám mu sedatíva! Aj dnes v noci po nich krásne zaspal…

(Monika otvorí zásuvku na stole a začne sa v nej prehrabávať.)

DANIEL Nemôžeš ísť so mnou do divadla. Máme len jeden lístok.

MONIKA Druhý si kúpime.

DANIEL Je vypredané!

MONIKA Možno sa niečo uvoľní…

DANIEL Ja s tebou nechcem ísť do divadla!

MONIKA Čo som ti urobila?

DANIEL Chcem byť konečne chvíľu sám! Si všade, kam sa pohnem! Už mám z teba vyrážky!

MONIKA Povedz mi skutočný dôvod!

DANIEL Chceš vedieť skutočný dôvod? Nechodím s tebou do divadla preto, lebo sa za teba hanbím! Jediné, o čom sa vieš s ľuďmi rozprávať, je tvoj syn! Nič iné ťa nezaujíma! Každého tým otravuješ! Nikto ťa už nepočúva! Ani naši bývalí spolužiaci! Niekedy mám pocit, že to robíš naschvál! Aby si ma mala len pre seba!

(Mlčanie.)

DANIEL Odstrihla si ma od priateľov a od rodiny! Odstrihla si ma od všetkého, čo som miloval. Urobila si zo mňa chodiacu mŕtvolu!

MONIKA Ja som priniesla do našej rodiny život!

DANIEL Ty o rodinnom živote nič nevieš!

MONIKA Prežili sme iba vďaka mne!

(Monika prestane hľadať sedatíva.)

Neznášam operu! Toľko smútku a vysokých tónov na jednom mieste! Človeku je z toho depresívneho pišťania na vracanie!

DANIEL Buď ho zobudíš teraz, alebo odídem!

MONIKA Ak odídeš, svojho syna už nikdy neuvidíš!

(Monika vytiahne z torty nôž a postaví sa pred dvere do detskej izby.)

Zabijem ho!

DANIEL Nemôžeš ho zabiť!

MONIKA A potom zabijem aj seba!

DANIEL Tak to urob!

(Mlčanie.)

DANIEL Počuješ? Urob to!

MONIKA Nerozkazuj mi! Ja viem, čo mám robiť!

DANIEL Si zbabelá!

MONIKA Ja mám čas!

DANIEL Idem ho zobudiť!

(Daniel chce vojsť do detskej izby, ale Monika si priloží nôž ku krku.)

Pusti ma dnu!

MONIKA To je jeho izba! Tam nemôžeš ísť!

DANIEL Toto je náš byt! Náš spoločný byt!

MONIKA Sľúb mi, že ma nikdy neopustíš!

DANIEL Monika! Idem len do opery!

MONIKA Ja ti neverím!

DANIEL Chcem už konečne žiť normálny život!

MONIKA Aj ja!

DANIEL Toto nie je normálny život!

MONIKA Zobral si mi všetko, na čom mi záležalo. Ty nemáš právo na nič! Máš už len dlh! A ten dlh mi musíš splatiť!

DANIEL Môj dlh je odpísaný! Anulovaný!

MONIKA Buď budeme žiť takto, alebo nebudeme žiť vôbec!

(Daniel vytrhne Monike nôž z ruky a hodí ho na zem. Nechtiac sa ním poreže.)

DANIEL Je koniec!

MONIKA Koniec čoho?!

DANIEL Môjho trápenia sa!

MONIKA Svojej viny sa nikdy nezbavíš! Nikdy!

DANIEL Odchádzam od teba!

MONIKA Tak si choď!

(Danielovi krváca ruka. Mlčanie.)

DANIEL Takto predsa nemôžem odísť…

(Daniel si sadne za stôl. Monika si sadne vedľa neho, vyberie zo stola obväz a začne mu obväzovať ruku.)

RÁDIO … vojská Jednotného revolučného bloku sa zastavili približne jeden kilometer od štátnej hranice. Ide o viac ako desaťtisíc vojakov a tristo tankov. V bezletovej zóne zamerali vojenské radary aj pätnásť stíhacích lietadiel…

Prelaďovanie staníc.

Sempre libera degg᾽io folleggiare di gioia in gioia, vo᾽che scorra il viver mio pei sentieri del piacer. Nasca il giorno, o il giorno muoia, sempre lieta ne᾽ritrovi, a diletti sempre nuovi dee volare il mio pensier… (La Traviata)

VÝSTUP II.

Malý dom v pohraničí. Máša a Oľga sedia v kuchyni z stolom. V rohu je skriňa. Na zemi sú poukladané obrovské škatule s oblečením. Máša a Oľga triedia oblečenie do menších balíkov, ktoré pripravujú na expedíciu.

OĽGA Staré dobré časy… Ach, kde sú tie staré dobré časy…

MÁŠA V psej riti sú! Presne tam, kam aj patria!

OĽGA Časy, keď sme ešte všetky tri žili spolu. Časy, keď sme nemuseli myslieť na to, čo budeme jesť, pretože sme mali všetko, čo bolo treba. Časy, keď sme sa nemuseli trápiť problémami druhých, keď sme žili v našom krásnom sne, odstrihnuté od všetkej bolesti sveta. Keď sme nemuseli samy o ničom rozhodovať, lebo všetko bolo vopred rozhodnuté za nás.

MÁŠA Oľga! Sklapni už konečne! Kto ťa má večne počúvať?!

OĽGA Ja som si svoj život takto nepredstavovala. Ja som si takúto budúcnosť nikdy neželala!

MÁŠA To, čo žijeme, je prítomnosť! Budúcnosť ešte len bude! A tvoje želania nikoho nezaujímajú!

OĽGA Je to svinstvo. Jedno veľké svinstvo. A keby ho nebolo, tak tu nesedím a nebabrem sa so škatuľami plnými imperialistického haraburdia…

MÁŠA Keby nebolo toho svinstva, tak by si nemala ani prácu, ani dôchodok. Takto máš obe. Síce obe mizerne zaplatené, ale máš aspoň niečo. Tak buď ticho!

OĽGA Kto to kedy videl, aby ľudia nakupovali na internete! Slušní ľudia nakupujú v kamenných obchodoch, nie na internete! Na internete si tie handry nemôžeš vyskúšať! A keď ti dorazí škatuľa s tovarom, tak ju otvoríš, a čo v nej nájdeš? Zdochnutú myš v nej nájdeš!

MÁŠA Čo táraš? Ty proste nechceš držať krok s dobou. Vývoj ide dopredu, iba ty sa stále vraciaš dozadu! Čo sa ti nepáči na internete? Na internete si dnes kúpiš všetko, o čom sa ti v tejto smradľavej diere ani nesnívalo.

OĽGA Ak sa mi o niečom nesnívalo, tak to nepotrebujem!

MÁŠA Cez internet môžeš komunikovať s celým svetom!

OĽGA Zaplavia nás tu somarinami, ktoré oni nechcú a nepotrebujú. Stali sme sa ich smetným košom! Zasypú nás tu haraburdami, až sa nebudeme môcť ani poriadne nadýchnuť! Majú nás tu za spodinu… Ty to nevidíš, Máša?!

(Máša vytiahne zo škatule pánske sako.)

MÁŠA Náhodou, toto sako vyzerá celkom dobre. Pozri sa, moderný strih, gombíky sú všetky, držia pohromade, ani diery po moliach nevidno…

OĽGA Zlikvidovali sme si poľnohospodárstvo, zlikvidovali sme si priemysel, a to, čo nám ostalo, sme rozpredali tým chamtivým sviniam. A odkedy nám sem natiahli ten internet, všetky obchody v dedine pozatvárali a ľudia kvôli tomu prišli o prácu!

MÁŠA A my dve sme vďaka tomu prácu dostali, Oľga!

OĽGA Ale dokedy, Máša?! Dokedy? Čo príde potom? Raz zatvoria aj tie sprosté internetové obchody. Ako si potom budeme privyrábať? Z čoho budeme žiť? Z penzií? Kto sa o nás postará?

MÁŠA Internetové obchody nezatvoria. Internet je naša budúcnosť.

OĽGA Vzdelanie je naša budúcnosť! A vzdelaný národ potrebuje učiteľov! Najmä učiteľov!

MÁŠA Ľudia budú vždy čosi nakupovať. Aj keď nebudú mať peniaze, tak budú stále niečo nakupovať. Budú si brať úvery, len aby nakupovali. Pretože to je ich podstata. Mať! Mať veľa!

OĽGA A keď nebudú mať z čoho splácať úvery? Čo bude potom? Aj potom budú nakupovať?

MÁŠA Potom začnú kradnúť…

OĽGA A od koho?

MÁŠA Sami medzi sebou!

(Mlčanie.)

OĽGA Tento národ nie je vzdelaný! Pretože tento národ si učiteľov neváži! Tento národ posiela takých ako ja do predčasného dôchodku! Keby aspoň ten dôchodok za niečo stál! Je to almužna!

MÁŠA Ty by si chcela zase učiť? Ty? To by si neprežila! Decká by ťa zožrali! Každý deň by si odchádzala zo školy s plačom. Čo by si s tými deckami robila?

OĽGA Vychovala by som z nich vlastencov!

(Oľga vstane od stola, podíde do rohu izby, skloní sa k zemi a čosi z nej zodvihne.)

MÁŠA Čo to tam máš?

(Oľga sa vráti k stolu, v ruke drží mŕtvu myš.)

MÁŠA Fuj! Daj to preč!

(Oľga šmarí myš do balíčka so sakom a zatvorí ho.)

MÁŠA Ty si sa zbláznila? Chceš, aby sme prišli o prácu?

OĽGA V továrňach, kde tieto handry vyrábajú, žijú stovky myší! Tak sa sem jedna prikmotrila… A okrem tých myší v nich dennodenne drú aj stovky sirôt!

MÁŠA Zase si pozerala nejakú dokumentárnu propagandu?

OĽGA Jedného dňa nám sem pošlú rozkladajúci sa detský trup!

MÁŠA Oľga! Ja ťa raz naozaj zabijem a pošlem v tej škatuli niekam na Sibír!

OĽGA Prečo na Sibír?

MÁŠA Aby si sa nerozložila!

(Oľga napíše na balíček adresu príjemcu a obviaže ho špagátom.)

OĽGA Prešli už roky a Irina sa nám za ten čas ani raz neozvala…

MÁŠA Chvála pánu Bohu!

OĽGA Lebo tam, kam odišla, tam je šťastná!

MÁŠA A práve preto by sme ju tam mali nechať!

OĽGA Ale ja chcem, aby sa Irina vrátila domov!

MÁŠA Oľga, prestaň! Nehovor už o nej!

OĽGA Budem o nej hovoriť!

MÁŠA Spomeň si, ako veľmi sme sa všetci trápili, kým tu bola! A ako dlho jej trvalo, kým odišla!

OĽGA Ja chcem byť znovu s ňou!

MÁŠA Vydržala si bez nej tridsať rokov! Desať rokov ešte vydržíš!

OĽGA Ty mi dávaš už len desať rokov života?

MÁŠA A koľko by si ešte chcela žiť! Veď sa na seba pozri! Si stará baba!

RÁDIO: … počet vojakov Jednotného revolučného bloku na našich hraniciach sa medzičasom zvýšil na pätnásťtisíc. Starostovia viacerých pohraničných obcí začali s evakuáciou. Podľa bezpečnostných expertov je začiatok pozemnej invázie len otázkou času…

(Oľga vstane od stola a podíde k oknu.)

OĽGA Na tento okamžik som čakala celý svoj život! Celých sedemdesiat rokov!

MÁŠA Je koniec! Koniec všetkým našim snom o pokojnej starobe…

OĽGA Ja som vedela, že raz príde! Vedela som, že raz musí prísť! Pretože všetko dobré sa vracia!

MÁŠA Povraždia nás ako psov. Ako prašivých psov. Neostane po nás nič. Iba smradľavé hovno!

OĽGA Prví budú poslední a poslední budú prví. Taký je biblický zákon.

MÁŠA Pretože minulosť sa opakuje.

(Mlčanie.)

OĽGA Otec národa konečne prišiel. Trvalo mu to poriadne dlho. Ja som sa za ten čas scvrkla a celá som zvráskavela. Ale to nevadí. Keby prišiel skôr, nebola by som ešte pripravená…

MÁŠA Pripravená umrieť?

OĽGA Pripravená byť konečne šťastná!

MÁŠA Ty už nikdy nebudeš šťastná!

OĽGA Hovorí z teba závisť!

MÁŠA Ja ti nemám čo závidieť!

OĽGA Závidíš mi, že si po mňa prišiel Otec národa! Pretože tebe ten tvoj zmrd emigroval za oceán hneď potom, ako ti strčil vtáka medzi nohy, a už sa neukázal. Ani ti len pohľadnicu nenapísal!

MÁŠA No a čo! Mne jeho pohľadnice nechýbajú! Ja som si žila svoj život! A chlapov som mala aspoň tristo!

OĽGA Kurva si bola!

MÁŠA Čo tristo?! Tristosedem!

OĽGA Radšej jeden poriadny chlap ako tristosedem impotentov!

MÁŠA Neboli impotentní! S niektorými som mala orgazmus aj trikrát za noc! Mám ti vysvetliť, čo je to orgazmus?

OĽGA Však to! Za noc! Za svetla by sa na teba nikto ani nepozrel, nieto ťa ešte pretiahnuť!

MÁŠA Venček vo výslužbe je vždy lepší ako venček spráchnivený a zarastený rašelinou!

(Oľga sa prudko otočí k Máši, vyhrnie si sukňu aj spodničku a ukáže Máši svoj venček.)

OĽGA Ukáž mi, kde tu vidíš prach a rašelinu!

(Máša sa nakloní, aby lepšie videla Oľge pod sukňu.)

MÁŠA Už tam máš aj plesne!

(Oľga si teatrálne spustí sukňu.)

OĽGA Je ako nová!

MÁŠA Nová už nikdy nebude, má sedemdesiat rokov!

OĽGA Šetrila som si ju pre Otca národa!

MÁŠA Mala si si ju oholiť! Keby chcel Vodca svorky dobývať prales, išiel by na iný kontinent! A nie sem, k nám – do civilizácie!

OĽGA Otec národa má so mnou veľké plány!

MÁŠA Áno? A aké?

OĽGA Porodím mu dieťa!

MÁŠA Z tvojho tela už žiadne živé dieťa nevyjde… Zato cez prsty Vodcu svorky ešte veľa krvi pretečie!

VÝSTUP III.

Letisko. VIP salón. Bar s alkoholom. Boris sa opiera o bar, v ruke drží fľašu whisky. George stojí s poloprázdnou fľašou whisky na boku. Pomaly sa presúva k baru.

BORIS Volám sa Boris a neznášam preplnené letiskové haly. Všade sa na mňa tlačia desiatky spotených turistov. Preto radšej lietam v zime. Vtedy je na letiskách menej ľudí. Ani tak veľmi nesmrdia. Keby som nemusel cestovať, tak by som necestoval. Vďaka Bohu za tieto exkluzívne VIP salóniky…

GEORGE Ja som George a najradšej spím v lietadle. S hlavou v oblakoch. Pripomína mi to detstvo. V mojich detských snoch som cestoval často a ďaleko… V noci som zaspal nad Parížom a ráno som sa zobudil v Riu de Janeiro. Alebo v Tokiu. Jediný rozdiel je teraz v tom, že to už nie sú sny. Teraz je to realita.

BORIS Lietam pracovne. Kvôli peniazom. Kvôli tomu pocitu! Chápete ma? Vďaka peniazom sa cítim bezpečne. Viem, že keď budem čokoľvek potrebovať… Aby som bol presnejší, robím to pre svoju dcéru. Chcem, aby sa mala v živote dobre. Aby sa mohla venovať tomu, čo má rada, na čo má talent. Lebo ľudia, ktorí musia riešiť peniaze, tak tí so svojím talentom skončili. Vy máte deti?

GEORGE Ja by som nebol dobrým otcom. Svojim deťom by som nevedel dať domov. Ja celý život cestujem. Už od vysokej školy som vedel, že si rodinu nezaložím. Prečo by som vlastným deťom kazil život?

BORIS Začínal som s kurvami. Bol o ne obrovský záujem. Tak som si otvoril bordel. Zákazníci moje kurvy milovali. Zabudli pri nich na starosti. Každý mesiac u mňa minuli polovicu výplaty. A potom s rodinami jedli mastné zemiaky. Alebo šupky. Normálni ľudia ako ja alebo vy! Chápete to?

GEORGE Možno. Záleží na tom, koľko zarábate. Ja som mal sex niekoľkokrát do týždňa. Niekedy za peniaze a inokedy zadarmo. Rád som navštevoval nočné kluby v Buenos Aires, ale aj v Bangkoku. Niektoré dievčatá tam mali prsia aj penis. Alebo to boli chlapci? Ani neviem…

BORIS Veď je to jedno, George! Nie? Niekoho o peniaze ošklbe kurva, iného manželka s deťmi.

(George dopije whisky, fľašu hodí na zem a koketne sa natisne na Borisa. Boris sa od neho odtiahne. Georgeovi sa uvoľní miesto na bare, zoberie si druhú fľašu a ostane pri ňom stáť.)

GEORGE Čo sa stalo s vaším bordelom?

BORIS Musel som ho zatvoriť…

GEORGE Hygiena?

BORIS Nič vážne…

GEORGE Ja už tridsať rokov cestujem po svete. Urovnávam vojnové konflikty, etnické spory, protivládne puče, revolúcie… Štrnásťkrát sa mi vyhrážali smrťou… Sedemkrát som sa stal obeťou únosu… Prežil som dva pokusy o atentát… Od minulého týždňa som na dôchodku. Chcem si konečne užiť more. V minulosti som chodil k moru iba pracovne. Loviť mŕtvoly z Perzského zálivu a podobne… Rozmýšľam, čo budem na tej Floride robiť.

BORIS Môžete tam loviť mŕtvoly turistov…

GEORGE Asi presedím celý deň na bare a budem civieť na vypasených starých dedkov, ako utrácajú svoje milióny na silikónové štetky a svalnatých zajačikov. A možno si nejakú štetku alebo zajačika narazím aj ja!

(Boris dopije whisky, fľašu odhodí na zem. Natisne sa na Georgea stojaceho pri bare, pretože si chce zobrať ďalšiu fľašu. George je polichotený, hrá sa s Borisovou kravatou.)

GEORGE Mne by úplne stačila jedna normálna, solídna, sympatická žena. Alebo chlap?

BORIS George, aké choroby okrem reumy ešte máte?

GEORGE Nejaká v mojom veku, teda okolo šesťdesiatky, možno trochu mladšia. Obyčajná žena, ktorá vie variť a pri ktorej by som mohol zostarnúť a zomrieť.

BORIS Čo to znamená „trochu mladšia“?

GEORGE Čokoľvek od tridsiatky vyššie…

(George si oprie hlavu o Borisa. Boris sa načahuje za fľaškou.)

BORIS Človek by sa nemal obmedzovať vekom. Najmä nie muž vo vašom postavení a s vaším príjmom. Mnohé ženy dnes dospievajú predčasne. Fyzicky aj mentálne. Niekedy môže mať aj dvadsiatka dušu štyridsiatničky. Ak si čosi odžila…

GEORGE Ak ju znásilnili polovojenské gerily… Alebo zažila v rodine vraždu zo cti… Alebo jej rodný dom zbombardovali pri leteckých náletoch… Alebo ak pochádza z Rwandy…

BORIS Máte pravdu. Už sa o tých dvadsiatkach radšej nebavme. Čo by ste povedali na zrelú sedemnástku? Tmavú, bohato vyvinutú, chrumkavú ako čerstvo opečený vykysnutý bochník chleba. Nedotknutého chleba, samozrejme…

GEORGE Tmavú a chrumkavú? Chodí do solária alebo ste ju mali s černoškou? Alebo s Rómkou? Bavíme sa o vašej dcére, predpokladám?

(Boris konečne uchmatne fľašu whisky a odstúpi od Georgea. Georgeovi sa počas Borisovho monológu zatočí hlava a pomaly sa zvezie na kolená.)

BORIS Ja chcem pre svoju dcéru len to najlepšie. Lustrujem každého, s kým sa stretáva. A keď treba, zasiahnem. Myslím si, že najlepší by bol pre ňu nejaký bohatý cudzinec. Kedysi som chcel, aby študovala v zahraničí, ale tam by som ju nemal pod kontrolou. Tak som to vymyslel inak! Raz týždenne chodievame na kávu a na zákusok do hotela a hráme sa tam takú hru.

(George kľačí s nohami aj s rukami na zemi. Boris si na neho sadne.)

BORIS Pozorujeme hostí a hádame, odkiaľ prichádzajú. Keď uzatvoríme stávky, vyšlem dcéru za korisťou. Predviesť jazykové schopnosti, pokoketovať… Všímame si čisto mužské skupinky, nie rodinky s deťmi. Máme svoju úroveň. Nechceme rozbíjať fungujúce vzťahy. Hoci, všade sú výnimky. Napríklad takí Arabi a mnohoženstvo…

GEORGE Takže mi ponúkate vašu dcéru za ženu!

BORIS Pripijeme si na to?

GEORGE Nehnevajte sa na mňa, ale ja nie som pedofil.

BORIS Aký pedofil! Dcéra bude mať budúci rok osemnásť!

(Mlčanie.)

GEORGE Niekedy sa cítim taký osamelý, že by som bral čokoľvek! Aj antilopu! Hlavne, aby vedela variť. Alebo mníšku… Ale musí byť panna…

(Do VIP salóna vstúpi Vierka. Oblečený má mníšsky habit a v rukách drží čiernu skrinku s malým otvorom.)

BORIS Boh vás vypočul!

(George sa zvalí na zem. Boris spadne na zem tiež.)

VIERKA Dobrý deň, páni! Vidím, že som vás zastihla v dobre nálade. Ale to je, myslím si, prirodzené. Kto iný, ak nie my, elita tohto národa, ktorá požíva všetky výhody letiskových VIP salónikov, by mala mať dôvod na smiech a radosť. Však? Smiem vedieť, čo pijete?

GEORGE Whisky!

VIERKA Hovoríte ambróziu? Rada sa k vám pridám! A volám sa Vierka!

(Vierka si položí skrinku na bar, zoberie si fľašu whisky a pije. George sa kolenačky približuje k Vierke.)

VIERKA Prepáčte mi moju spontánnosť a prostorekosť, ale chcem sa s vami podeliť o svoje pocity šťastia, ktoré ma sprevádzajú už niekoľko týždňov. Presne odvtedy, ako mi matka predstavená povedala, že ma vyšle na trojročnú misiu na novoobjavený, ešte stále domorodý ostrov v Tichom oceáne. Šírenie Božieho slova vždy bolo, je a bude mojím poslaním. Ale ako iste viete, v tejto našej ateistickej časti sveta už Boh neznamená absolútne nič.

GEORGE Proste Nietzsche!

VIERKA Najmä v odľahlejších regiónoch si na neho ľudia spomenú len vtedy, keď niečo potrebujú… Nový mobil, väčšie prsia alebo rakovinu pre suseda… Ale, to nestačí… To nie je viera… Pokiaľ má mať môj život zmysel, musím prehovoriť do duše ľudí, ktorí sú ochotní počúvať… Teda, hlavne aby sa nebránili… Ale aj na to mám účinné techniky… Môj život opäť nadobudol zmysel a ja sa neviem dočkať, kedy vystúpim na pevninu tohto nového kúska zeme, ktorý odhalil až pohyb litosférických dosiek a následná sopečná činnosť na blízkom súostroví… Aby som týmto Božím stvoreniam priniesla vieru! Páni! Ak by vás čokoľvek zaujímalo, rada odpoviem na vaše otázky!

(Vierka odhodí fľašu whisky za seba. Fľaša sa rozbije.)

BORIS Mňa by zaujímalo, odkiaľ berie cirkev peniaze na cestovanie prvou triedou!

VIERKA Milý môj! Všetko je raz po prvýkrát! Prvá menštruácia. Prvá cigareta. Prvý bozk. Prvá cesta lietadlom. Aj prvá fľaša whisky! Spomenula som už prvý sex?

BORIS Panna to nie je! Vráťme sa k mojej dcére.

VIERKA Viete, to bolo tak!

(George vyhrnie Vierke habit a začne jej bozkávať lýtka. Vierka sa chichoce.)

VIERKA Človeče, čo to robíte?!

GEORGE Chcel by som vás zbaviť panenstva!

VIERKA Ale to nie je možné!

GEORGE Všetko je možné!

VIERKA Možno v nebi, ale nie na zemi!

GEORGE S vami by som išiel aj do neba!

BORIS Už o pár minút tam budeme! Všetci traja!

RÁDIO Vážení cestujúci, dovoľte mi informovať vás, že všetky dnešné odlety boli z technických príčin pozastavené. V mene letiska vás chceme poprosiť, aby ste neopúšťali budovu. Situáciu priebežne monitorujeme a o prípadnom obnovení prevádzky vás budeme informovať.

VÝSTUP IV.

(Kuchyňa. Daniel a Monika: sedia za stolom, na tretej stoličke sedí veľký plyšový medveď, štvrtá stolička je prázdna. Na stole je torta. Monika krája tortu.)

DANIEL Monika! Mali by sme sa vážne porozprávať! Všetci traja! Alebo radšej všetci štyria?

MONIKA Teraz nie! Teraz oslavujeme Kristiánove narodeniny.

DANIEL A kedy, keď nie teraz?

MONIKA Neskôr!

DANIEL Kedy neskôr?

MONIKA Neskôr!

DANIEL Neskôr už bude neskoro!

MONIKA Ja chcem, aby mal Kristián pokojné a láskyplné detstvo!

DANIEL Dokedy chceš pred ním ukrývať pravdu?

MONIKA Tak dlho, ako to bude možné!

DANIEL To nejde!

MONIKA Ukrývanie pravdy je tá najjednoduchšia vec na svete!

DANIEL Ale my už nemáme čas, Monika! Náš čas vypršal!

(Monika položí tanier s kúskom torty na stôl pred prázdnu stoličku, ďalší pred seba a tretí pred Daniela. Potom si sadne naspäť.)

DANIEL Podľa mňa by si mala naložiť tortu aj tomu plyšovému medveďovi.

MONIKA Netáraj! Plyšové medvede sladkosti nejedia. A už vôbec nie smotanové torty.

DANIEL Ale milujú med!

MONIKA A to máš odkiaľ? Z rozprávok?

DANIEL Podľa mňa by si to mala vyskúšať, Monika! Možno budeš sama prekvapená, ako to príroda vlastne zariadila…

MONIKA Ja tomu medveďovi tortu nedám!

DANIEL Ale prečo nie?

MONIKA Pretože sa nebudem tváriť, že ten medveď je živý, keď je iba plyšový!

DANIEL Ako myslíš, Monika…

(Daniel vstane, zoberie svoj tanier s tortou a vrazí ho plyšovému medveďovi do tváre. Torta sa po ňom roztečie. Tanier spadne na zem a rozbije sa.)

Tie plyšové medvede sú také pažravé!

MONIKA Na čo sa hráš, Daniel? Na divadelného režiséra?

DANIEL Pozri sa, aký svinčík ten medveď narobil!

MONIKA Keby si z vysokej školy neodišiel sám, vyhodili by ťa. Bol si podpriemerný študent. Nikdy by z teba nebol dobrý režisér. Tak sa nevyhováraj na moje tehotenstvo!

DANIEL Plyšovým medveďom chýbajú základné hygienické návyky. O etikete ani nehovoriac!

MONIKA Prečo si mu ho kupoval? Plyšové hračky sú plné roztočov a tie spôsobujú Kristiánovi alergiu! Ty ho raz zabiješ!

(Mlčanie.)

DANIEL Máš pravdu, nabudúce mu kúpim iný darček. Možno lístok do opery? Čo bude lepšie? Don Giovanni alebo Carmen?

MONIKA To nie sú opery pre deti!

DANIEL Tak potom Život roztopašníka!

MONIKA A to je čo?

DANIEL To je také Stravinského porno! Samozrejme, vždy záleží na režisérovi, ako to urobí…

MONIKA Ty si nechutný!

DANIEL Keď už hovoríme o porne, povedzme si na rovinu, Monika, že porno je jediný žáner, v ktorom by si ako herečka obstála. Nechať si dieťa a odísť zo školy bolo rozumné riešenie… Pokiaľ si nechcela skončiť ako rosnička… Alebo porno herečka…

MONIKA Bola by som výborná divadelná herečka! Za Irinu v Troch sestrách som dostala divadelnú cenu!

DANIEL Myslím si, že aj to porno by bolo problém. V posteli máš veľké rezervy! Veľmi veľké rezervy…

MONIKA A ty máš malého vtáka!

DANIEL Režisér nepotrebuje veľkého vtáka. Režisérovi stačí, že je.

(Mlčanie.)

MONIKA Kristián. A ty prečo neješ?

DANIEL Možno nemá chuť!

MONIKA Kristián má sladkosti rád!

DANIEL Ale nie tvoje smotanové torty!

MONIKA Kristián miluje moje smotanové torty!

DANIEL Nenávidí ich!

MONIKA Prečo mu kazíš narodeniny?

DANIEL Kazím ich jemu alebo tebe?

MONIKA Pre teba rodina nikdy nič neznamenala!

DANIEL Chceš mi tým naznačiť, že by som mal po sebe tú tortu upratať?

(Daniel vstane, kľakne si pred plyšového medveďa a začne mu z ňufáku vyjedať tortu. Bozkáva ho a hrá sa s ním vášnivú erotickú hru.)

MONIKA Ty si nechutný!

DANIEL Už dlho som sa tak dobre s nikým nebozkával.

MONIKA Prestaň sa predvádzať!

DANIEL Nepozeraj sa na mňa!

MONIKA Ber ohľad na Kristiána a jeho duševný vývoj!

DANIEL Najvyšší čas, aby sa Kristián naučil niečo nové!

MONIKA Kristián má na takéto veci ešte čas!

DANIEL Tak rád by som ho zobral na Život roztopašníka…

MONIKA Nedovolím ti, aby si z môjho syna vychoval zvráteného úchyláka!

DANIEL Každý syn by mal poznať svojho otca aj z tej temnejšej stránky!

(Daniel zoberie plyšového medveďa a vrazí ho do torty. Stiahne si nohavice a imituje súlož. Monika vstane a zakryje neexistujúcemu Kristiánovi oči.)

DANIEL Myslíš si, že je to skutočná láska, alebo ide len o náhle vzplanutie vášne?

MONIKA Ty by si ma dokázal podviesť aj so škatuľou od mlieka! Aj s vrecom plným zemiakov!

DANIEL A máme nejaké?

(Monika berie neexistujúceho Kristiána za ruku a ide s ním do izby. Daniel si vytiahne nohavice, rozbehne sa za Monikou a zastaví ju.)

DANIEL Oslava skončila! Torta je zjedená! Všetci sú šťastní! Najvyšší čas porozprávať sa!

MONIKA Daniel! Neopováž sa!

DANIEL Kristián! Nech teraz poviem čokoľvek, chcem, aby si vedel, že to robím pre tvoje dobro!

(Monika zapchá neexistujúcemu Kristiánovi uši.)

ISBN 978-80-8190-023-5

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2017

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

INVÁZIA