Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. et Mgr. Jana Mlýnková

PEČOVATELSTVÍ 2. DÍL

Učebnice pro obor sociální činnost

2., doplněné vydání

Autorka:

Mgr. et Mgr. Jana Mlýnková

Recenzentka:

Mgr. Renata Světlíková

© Grada Publishing, a.s., 2017

Cover Photo © allphoto, 2017

Obrázek č. 5 Petr Žalmánek.

Ostatní obrázky a fotografie v knize dodala autorka.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 6674. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková

Sazba a zlom Karel Mikula

Formát ePub Štěpán Böhm

Počet stran 296 + 4 strany barevné přílohy

1. vydání, Praha 2017

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-9915-0 (ePub)

ISBN 978-80-271-9914-3 (pdf)

ISBN 978-80-271-0132-0 (print)

1Aplikace tepla a chladu

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

■Vyjmenovat účinky tepla a chladu.

■Vysvětlit význam působení tepla a chladu na lidský organismus.

■Popsat postupy aplikace.

■Přiložit tepelný nebo studený obklad a zábal.

Aplikace tepla a chladu představuje součást ošetřovatelských a léčebných procedur vedoucích k uzdravení klienta. Těchto procedur se při ošetřování nemocných často využívá. Při působení tepla a chladu vznikají v organismu složité fyziologické procesy a reakce.

Způsoby aplikace, délku působení tepla a chladu a dobu aplikace určuje lékař.

Povinnosti pečovatele před vlastní aplikací

■Informuje klienta o výkonu.

■Posoudí zdravotní stav klienta, např. nebude přikládat teplý obklad na břicho při náhlých bolestech v pravém podbřišku.

■Posoudí případné změny kůže v místě, kam bude přikládat např. obklad.

■Posoudí stav cirkulace krve v kůži podle barvy kůže, teploty a citlivosti.

■Pokud je třeba, změří fyziologické funkce.

1.1Aplikace tepla

1.1.1Působení tepla

Převod tepla do organismu zvýší a urychlí pochody biochemických reakcí lidského těla. Tabulka 1 přináší přehled účinků tepla a chladu.

Tab. 1 Účinky tepla a chladu

Orgány

Teplo

Chlad

cévní systém

vazodilatace

vazokonstrikce

permeabilita kapilár

zvýšená

snížená

tělesná teplota

zvyšuje teplotu v místě aplikace

snižuje teplotu v místě aplikace

metabolické pochody

podporuje metabolismus

snižuje metabolické pochody

svalové napětí

uvolňuje napětí kosterního i hladkého svalstva (uvolní se křeče), svaly se relaxují

snižuje kontraktilitu svalových vláken

zánětlivý proces

urychlení

zpomalení

bolest

analgetický účinek

analgetický účinek, až pocity znecitlivění*

nervový systém

podporuje rychlost vedení vzruchů

zpomaluje vedení vzruchů

žaludek a střeva

uvolňuje křeče a snižuje bolest

zpomaluje peristaltiku

* Účinky tepla a chladu na bolest jsou diskutabilní. Při bolesti hlavy většinou volíme studený obklad na čelo, jsou-li křeče v břiše, volíme teplý obklad.

1.1.2Kontraindikace aplikace tepla

Teplo neaplikujeme v následujících situacích:

■akutní krvácení – teplo podporuje krvácení, neboť způsobuje rozšíření cév

■otoky – teplo zvyšuje propustnost cév, a tak podporuje tvorbu otoku

■akutní zánět – např. při apendicitidě (vyhledejte v odborném slovníku tento termín) se urychlí postup zánětu

■kovový implantát u klienta (např. náhrada kyčelního kloubu) – kov je dobrý vodič tepla, pokud se implantát hodně zahřeje, může způsobit vnitřní popálení tkání

■klient s traumatickým poškozením (např. po pádu z výšky) – teplý obklad by zvýšil krvácení a otok

Pečovatel je zvýšeně obezřetný u lidí se sníženou citlivostí na teplo, u malých dětí, které nemají vyvinutou dostatečnou termoregulaci, a u seniorů s onemocněním srdce a cév.

1.1.3Vlastní aplikace tepla

Teplo se aplikuje v suché a vlhké formě.

Suché formy aplikace tepla

Termofor

Je to gumový vak se zátkou. Plní se do dvou třetin vodou o teplotě 50–60 °C. Na vodorovné podložce z něj opatrně vytlačíme zbývající vzduch. Termofor pečlivě uzavřeme a otočíme vak uzávěrem dolů. Tak se přesvědčíme, že z něj nevytéká voda. Termofor vložíme do ochranného obalu (suché textilie) a přiložíme jej klientovi na příslušné místo. Vodu měníme podle chladnutí.

Při přikládání termoforu jsme obezřetní u duševně nemocných a klientů se ztrátou paměti. Mohou termofor nezáměrně otevřít a vylít vodu do lůžka, proto je nutná častá kontrola.

Fén

Jde o prostředek, který s výhodou využíváme v domácnostech.

Indikace k použití: prohřátí jednotlivých částí těla, např. obličeje při bolestech nervového původu, při vysoušení opruzenin u miminek, podporuje zrání furunklů na kůži (nežit).

Elektrická poduška

Jde o vyhřívací dečku, která je napájena ze sítě. Dečky mají různé velikosti, mohou se vložit do celého lůžka, menší dečky se přikládají na určitou část těla, např. na ledviny, takže jejich využití je široké. Mají několik teplotních stupňů.

Složení dečky

■látkový povlak, který se dá dobře prát

■vnitřní elektrická část z PVC

■ovladače s kontrolkou

Z bezpečnostních důvodů nenecháváme podušky zapnuté v nočních hodinách. Nemohou zůstat bez dozoru u pacienta v bezvědomí, u dětí, zmatených a neorientovaných klientů a inkontinentních osob.

Protože se jedná o elektrospotřebič, je výrobek opatřen návodem s pokyny k používání výrobku.

Světloléčba

Léčba světlem neboli fototerapie je léčebné použití neionizujícího elektromagnetického záření.

Indikace k použití: kožní onemocnění, léčení ran, při léčbě některých depresivních stavů. Fototerapii lze využít v revmatologii, ortopedii nebo rehabilitaci.

Solux

Slouží k léčebnému využití infračerveného záření, které dobře proniká vodou, dobře se absorbuje a proniká tkáněmi. Zlepšuje prokrvení tkáně, podporuje ústup bolesti i svalovou relaxaci.

Indikace k použití: předehřátí před fyzioterapeutickými procedurami nebo masáží v lázeňství, k prohřátí vedlejších nosních dutin, u onemocnění pohybového aparátu, u zánětlivých onemocnění kůže.

Při aplikaci světla se řídíme bezpečnostními přepisy. Klient odloží všechny šperky a nasadí si ochranné brýle. Stolní lampu postavíme na pevnou podložku, aby se nepřevrátila a klienta nepopálila. Dbáme na to, aby lampa nepřišla do kontaktu s vodou.

Vzdálenost soluxu od klienta je alespoň 50 cm. Dobu aplikace stanoví lékař, nepřesahuje 15 min.

Biolampa

Využívá léčebného polarizovaného světla na principu elektromagnetického vlnění (obr. 1). U výrobků je přiložen návod k použití. Klient si před aplikací nasadí ochranné brýle. Užívá se k celkové a lokální aplikaci.

Indikace k použití: kožní onemocnění a proleženiny, bércové vředy, špatně se hojící rány, u onemocnění kůže (např. lupénky), u akné, ekzémů, popálenin apod.

Biolampa má analgetický, protizánětlivý účinek a podporuje růst buněk.

Obr. 1 Biolampa

Horské slunce

Pracuje na bázi ultrafialových paprsků. Užívá se k celkové i lokální aplikaci.

Při použití se řídíme pokyny výrobce. Klient si nasadí ochranné brýle. Přístroj umístíme minimálně 1 metr od klienta. Počet hodin aplikace naordinuje lékař. Klienti před aplikací nepoužívají žádné krémy na kůži, neboť zvyšují citlivost kůže k záření. Za několik hodin po aplikaci se může objevit přechodné zčervenání pokožky.

Fototerapie modrým světlem

Využití léčby modrým světlem nacházíme u novorozenecké žloutenky, která je způsobena dočasnou nerovnováhou mezi tvorbou a vylučováním bilirubinu. Světlo způsobí degradaci (znehodnocení) bilirubinu v kůži na netoxické produkty, které jsou vylučovány nezávisle na funkci jater. Světlo se aplikuje zářiči umístěnými nad dítětem. Zářivky jsou vzdáleny asi 40–45 cm od novorozence. Je vhodné vystavit záření co největší plochu pokožky, proto dítě předem rozbalíme. Zrak dítěte chráníme speciálně vyráběnými obvazy, např. tmavými látkovými brýlemi.

Vlhké formy aplikace tepla

Sprcha a celkové koupele

Využití nacházejí při uvolnění spasmů a jsou součástí lázeňských procedur. Mechanický účinek sprchy se využívá při masáži jizev či k předehřátí svalů před cvičením.

Sedací koupele

Používají se nejvíce u nemocných po operaci hemoroidů, při onemocnění pohlavních orgánů u ženy, u nemocí vývodných močových cest, močového měchýře.

Používá se teplot v rozmezí 37–42 °C. Voda nesmí klienta pálit. Před koupelí je vhodné změřit teplotu vody.

Částečné koupele

Zpravidla jde o koupel končetin. V lázeňství se provádějí ve speciálních vanách, v nichž klienti pohodlně sedí. V domácnosti používáme umyvadlo z umělé hmoty, které má být tak hluboké, aby do něj klient mohl dostatečně ponořit končetinu.

1.2Aplikace chladu

Chlad proniká do organismu lépe než teplo. Proti ochlazení se tělo umí lépe bránit než proti přehřátí. Dojde k periferní vazokonstrikci, a tím se únik tepla sníží. Bráníme se rovněž aktivním pohybem, kdy dochází k zahřátí.

Chladné procedury mají preventivní význam při otužování.

Účinky chladu

■Způsobuje vazokonstrikci cév.

■Zpomaluje zánětlivý proces.

■Zmenšuje otoky.

■Dochází k místnímu znecitlivění.

■Snižuje se tělesná teplota.

Chladné procedury dělíme na suché a vlhké.

Upozornění

Chlad na kůži snášíme hůře než působení tepla. Při náhlém působení chladu na větší plochu lidského těla může dojít až ke ztrátě vědomí.

1.2.1Vlastní aplikace chladu

Suché formy aplikace chladu

Vak na led

Je určen k naplnění ledem, ledovou tříští nebo ledovou vodou. Přikládá se na různá místa těla. K mnohým vakům lze přikoupit držák, takže je možné se s vakem volně pohybovat. Vak zabalíme do ochranného látkového obalu.

Led pravidelně měníme, kontrolujeme i stav kůže, aby nedošlo k narušení celistvosti pokožky.

V domácím prostředí klienta improvizujeme tím, že led vložíme do igelitového sáčku (nebo raději do dvou) a obalíme textilií. Pečovatel však dbá na častou kontrolu sáčku, protože se snadno protrhne.

Gelové polštářky

Jde o polštářky (např. Dutherm) různých velikostí naplněné gelem. Přikládají se jako studené (chladivé) nebo jako teplé. Gel snese teploty od –20 °C do 60 °C. Polštářek ochladíme vložením do ledničky (vak z mrazicího boxu je příliš studený) nebo jej vložíme do teplé vody. Ohřívat polštářek v mikrovlnné troubě není vhodné, neboť může dojít k nafouknutí vaku a prasknutí. Polštářek má výhodu v tom, že je stále elastický, přičemž se přizpůsobí tvaru lidského těla.

Vak před použitím obalíme vhodnou textilií a přiložíme na postižené místo. Můžeme jej fixovat i obinadlem nebo přiložením prubanu (např. na horní končetině).

Obecně platí, že doba přiložení obkladu by neměla přesáhnout 30 min.

Studené vaky využíváme při bolestech hlavy, zubů, u akutních zánětů (apendicitida), při poranění kloubů, šlach, při popáleninách apod.

Vlhké formy aplikace chladu

Mezi způsoby aplikace studeného chladu zahrnujeme sprchu a chladnou koupel. Své místo mají v otužování a lázeňské léčbě.

1.3Obklady a zábaly

1.3.1Obklady

Jedná se o jednoduchou léčebnou proceduru, pomocí níž působíme na menší část povrchu těla teplým nebo chladným podnětem.

Pomůcky k aplikaci obkladů

■obkladová látka – čistý kapesník, menší ručník, mulové čtverce

■igelitová podložka, dětská plena

■flanelová či jiná vhodná textilie

■obinadlo, pruban či šátek k fixaci obkladu

■nádoba s příslušnou tekutinou, odvarem či jinou léčebnou látkou

Rozeznáváme obklady chladné, teplé, dráždivé.

Chladné obklady

Chladné obklady se přikládají ke snížení horečky nejčastěji na horní nebo dolní končetiny, na plosky nohou či hrudník. Namočená textilie má mít teplotu asi 12–16 °C. Přiloží se na příslušné místo, např. na bérce a plosky nohou. Textilii podložíme igelitovou podložkou, aby se nenamočilo prostěradlo. V žádném případě nepřikládáme igelitovou vrstvu kolem celého bérce, jinak by obklad ztratil svůj smysl. Obklad musí ochlazovat a teplota z těla se musí odpařovat, což by u igelitu přiloženého kolem končetiny nebylo možné. Je zbytečné přikládat i další suchou vrstvu textilie.

Chladný zábal měníme zhruba každých 10–15 min. Současně respektujeme subjektivní pocity klienta. V žádném případě se klient nesmí podchladit, což je u lokálních obkladů málo pravděpodobné, ale vyloučit to nelze.

Přiložení studené textilie musí být rychlé. Mezi látkou a tělem nesmí vzniknout vzduchová izolační bublina, proto při aplikaci obkladu uhladíme mokrou tkaninu dlaněmi.

Chladné obklady využíváme dále při bodnutí hmyzem, při bolestech hlavy, povrchových zánětech žil. U malých dětí s laryngeálním kašlem až laryngospasmem (vyhledejte ve slovníku tento výraz) se aplikují chladné obklady na krk a horní část sterna v rámci první pomoci, než bude zajištěna příslušná léčba.

Teplé obklady

Dělí se na horké vlhké obklady a horké suché obklady.

Horký vlhký obklad

Teplota horkého obkladu nesmí přesáhnout 40–42 °C. Textilii namočíme do horké vody nebo do horkého odvaru z rostlin. Horké obklady se využívají nejen v medicíně, ale i v kosmetice k čištění kůže a péči o pleť, k předehřátí svalstva před pohybovou léčbou.

Horký suchý obklad

Vlněnou nebo flanelovou látku nahřejeme horkým vzduchem nebo parou (žehličkou) a přiložíme na příslušné místo, přikryjeme igelitovou podložkou nebo gumovou nepropustnou vrstvou, přes kterou přiložíme suchou pokrývku. Obklad rychle chladne, neboť se rychle předává teplo organismu. Z toho důvodu je „trojobal“ nezbytně nutný, jinak by teplo uniklo během několika sekund a obklad by nesplnil svůj účel.

Horké suché obklady se využívají u některých neurologických onemocnění, u paréz končetin, u některých stavů, kdy je omezen pohyb.

Dříve se tyto obklady nebo zábaly používaly v době pandemie poliomyelitidy.

Parafínové obklady

Parafín je speciální vosk obohacený o vitamin E. Má schopnost zadržovat teplo. Rozehřívá se při teplotě 52–55 °C.

Prohřívá příslušné místo, uvolňuje svalové napětí, tlumí bolest a zvyšuje krevní oběh. Využití nachází při bolestech páteře a končetinových kloubů. Nedoporučuje se u osteoporózy, kontraindikací jsou defekty kůže či mokvavé ekzémy. Používá se v medicíně i v kosmetice (např. pomáhá proti celulitidě). Procedura trvá asi 20 min.

Parafín se rozpustí a nanese se štětcem na suchou kůži do okolí kloubů. Po natření ihned tuhne. Aby se teplo udrželo, obalíme příslušné místo folií z PVC a suchou textilií.

Teplý obklad na víčka

Čtverce nebo složený kapesník se namočí do odvaru heřmánku, vyždímají se a přiloží na víčka. Existují speciální přípravky pro obklady na oční víčka Dr. Hauschka s výtažky bylin, fenyklu a černého čaje. Napomáhají odstranit únavu očí, podráždění a pálení očních víček, otoky horních i dolních víček.

Při teplých obkladech můžeme v rámci bylinné kosmetiky přikládat na kůži jakýkoli bylinný omlazující prostředek.

Dráždivé obklady

Priessnitzův obklad

Jde o studený zapařovací obklad, který se přikládá lokálně na povrch těla s cílem dosáhnout prokrvení v dané oblasti. V místě aplikace se nejprve sníží teplota a dochází k vazokonstrikci. To trvá asi 2–3 min. Následně dochází k vazodilataci a ke zvyšování teploty v místě obkladu.

Měkká textilie se namočí do studené vody a vyždímá se. Přiloží se pečlivě k tělu tak, aby v obkladu nezůstaly vzduchové bubliny. Může (nemusí) se přidat další vrstva suché tkaniny, na kterou se přiloží igelit (v domácnosti využijeme igelitový sáček) nebo vrstva z PVC. Obklad se fixuje šátkem, po 2–3 h by se měl sejmout. Mezi jednotlivými aplikacemi je vhodné dodržovat přestávky 3–4 h.

Použití

■na krk při angíně

■na hrudník při suchém dráždivém kašli

■na klouby při déletrvajících revmatických potížích (nepřikládá se u všech nemocí pohybového aparátu)

■na zhmožděný kotník

■na hematomy apod.

Dráždivým obkladem je i přiložení hořčičného semínka ve formě kaše. Obklad se přikládá na 20 min při akutních zánětech dýchacích cest, revmatických onemocněních, k prokrvení hlouběji uložených orgánů (ledvin). Obklady necháváme přiložené pouze do doby lehkého zčervenání kůže. Abychom předešli zánětlivé reakci, potíráme místo aplikace krycí mastí.

1.3.2Zábaly

Zábaly působí na větší plochu lidského těla než obklady. V domácnosti se nejčastěji využívají ke snížení tělesné teploty, místo nacházejí v lázeňství a rehabilitační léčbě, ale využívá je i kosmetika.

Pomůcky k zábalům

■suché prostěradlo, mokré prostěradlo

■vlněná přikrývka

■čisté a suché osobní prádlo

Zábaly jsou částečné nebo celkové. U celkových zábalů se mokrá látka přikládá na celé tělo, u částečných např. na dolní polovinu těla.

Na lůžko rozložíme suché a mokré prostěradlo. Mokré prostěradlo se ovine kolem trupu a dolních končetin. Suché prostěradlo se lehce ovine přes mokré. Pod obě prostěradla vložíme igelitovou vrstvu, aby se nenamočilo prostěradlo lůžka. Doba zábalu činí 5–10 min.

U seniorů je třeba přiložení studeného zábalu pečlivě zvážit. Hrozí nebezpečí kolapsu vzhledem ke zhoršené srdeční činnosti. Zároveň je i velká pravděpodobnost, že se budou studeným zábalům bránit, neboť hůře snášejí chlad. Po ukončení zábalu se klient převlékne do suchého osobního prádla.

1.4Samostudium

K zapamatování

■vazodilatace, vazokonstrikce, permeabilita kapilár

■termofor, solux, biolampa, fototerapie modrým světlem

■gelové polštářky, parafinové obklady

■chladné, teplé, dráždivé obklady

■Priessnitzův obklad

Kontrolní otázky, cvičení

1.Vyjmenujte účinky tepla a chladu.

2.Jaký je význam tepla pro lidský organismus?

3.Jaký je význam chladu pro lidský organismus?

4.V odborné učebně připravte Priessnitzův obklad, horký suchý obklad.

5.Popište využití gelových sáčků v termoterapii.

6.Jak je možné pomoci při novorozenecké žloutence a co je podstatou pomoci?

Literatura

■JANDOVÁ, D. Balneologie. Praha: Grada Publishing, 2009, s. 404.

■KELNAROVÁ, J. a kol. Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty 2. ročník, 2. díl. Praha: Grada Publishing, 2009.

■SEDLÁŘOVÁ, P. a kol. Základní ošetřovatelská péče v pediatrii. Praha: Grada Publishing, 2008.

■ROZSYPALOVÁ, M. a kol. Ošetřovatelství pro střední zdravotnické školy II. Praha: Informatorium, 1996.

■ŠAMÁNKOVÁ, M. a kol. Základy ošetřovatelství pro studující lékařských fakult 1. a 2. díl. Praha: Karolinum, 2004.

■http://www.k.studanka.cz/procedury-lecba/procedury-typ/solux-31/

■http://www.biolampa.net/

■http://www.medela.cz/reference/fototerapie-bilibed.php

■http://obchod.budfit.info/index.php?obs=17 & idz=1652 & sk=20

■http://www.lazneluhacovice.cz/cz/lazenske_procedury.php

■http://www.yinyang.cz/obklady-na-ocni-vicka/

2Edukační činnosti pečovatele

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

■Chápat význam edukace klienta v prostředí komunitní péče.

■Vyjmenovat cíle edukace, podmínky a zásady efektivní edukace.

■Zdůvodnit potřebu edukace zaměřenou na klienta a jeho rodinu.

■Vyjmenovat faktory, které ovlivňují edukaci.

■Charakterizovat vyučovací metody při edukaci.

Příprava studenta na nové učivo

Z hodin psychologie si zopakujte kognitivní procesy, paměťové procesy, intelekt, motivaci a její dělení, emoce. Z péče o seniory si zopakujte změny ve stáří. Z Pečovatelství 1. díl si zopakujte potřeby nemocných. Z pedagogiky si zopakujte vyučovací metody, jejich dělení a charakteristiku.

Specifické role pečovatele nespočívají pouze v pečování o klienty, v péči o domácnost klienta apod. Nedílnou součástí kompetencí pečovatele jsou edukační činnosti.

Z ošetřovatelské a sociální praxe je zřejmé, že se klienti v mnoha ohledech neumí o sebe postarat, nebo se o ně nepostará jejich rodina. Jedním z důvodů je nevědomost, neinformovanost klientů a jejich rodinných příslušníků. Informováni být prostě nemohou, neboť se v situaci, kdy potřebují pomoc s péčí, dosud neocitli.

Edukaci si můžeme zjednodušeně vysvětlit jako celoživotní rozvíjení člověka působením formálních (např. školních) výchovných institucí, ale i působením neformálního prostředí, jako jsou média, přátelé, nejbližší. V našem případě jde o předávání informací ze strany odborníků směrem k laické veřejnosti.

V povědomí laické, ale i odborné veřejnosti je, že v poskytování informací má doménu lékař. Dnes tomu tak není. Pečovatel musí být schopen v rámci svých kompetencí poskytnout klientovi a rodině dostatečné množství informací o tom, jak postupovat při domácím ošetřování nemocného člena rodiny. Lékař poskytne spíše informace o zdravotním stavu či dodržování léčebného režimu.

2.1Cíle edukace klienta

■Osvojit si nové poznatky, vědomosti (např. klient je informován o bezpečném a správném používání pomůcek nutných k sebepéči, jak pracovat se zapínačem knoflíků – zdánlivě jednoduchý úkon se osoba s postižením musí řádně naučit).

■Získat určité manuální dovednosti a zručnosti.

■Získat informace, jak provádět sebepéči.

■Zajistit si sebepéči.

■Sžít se s postižením, v životě fungovat tak, aby si klient zajistil co nejvíce potřeb sám.

■Vytvořit si nový žebříček hodnot, postojů a vztahů např. k onemocnění či postižení klienta, zaznamenat pozitivní změny v chování klienta a jeho rodiny.

■Důstojný způsob života.

Edukaci chápeme jako součást poskytované ošetřovatelské péče. Je plánovaná, organizovaná, zohledňuje individuální nároky klienta a potřebu být informován(a).

Nedostatek vědomostí doprovází každé nové zhoršení zdravotního stavu, změnu fyzické výkonnosti, neschopnost o sebe pečovat. Klient a jeho rodina neví, co, kdy, jak učinit, aby byly uspokojeny jeho potřeby a potřeby celé rodiny. V tomto procesu hraje významnou roli nejen lékař a ošetřující personál v institucionální péči, ale i pracovníci v terénních (komunitních) službách, ať už se jedná o sociální pracovnice, sestry a pečovatele např. pečovatelské služby. Zaměstnanci pečovatelské služby či agentur domácí péče navazují, avšak také nemusí navazovat na péči poskytovanou ve zdravotnickém prostředí. Péče v domácnosti klienta se ovšem v mnoha ohledech liší. Jak komplexní péče vypadá, jakou má strukturu, možnosti apod., se klient a rodina dozví právě od terénních pracovníků, pečovatele nevyjímaje.

2.2Podmínky efektivní edukace

■Pečovatel své klienty dobře zná, je s nimi a jejich rodinami opakovaně v kontaktu.

■Pečovatel umí s novým klientem a jeho rodinou navázat kvalitní a důvěryhodný vztah. Klient své pečující osobě skutečně věří. Bez důvěry se hodnotný vztah nenaváže a klient může informace od pečovatele považovat za výmysly. Z toho pak vyplyne nedodržování správného režimu či určitých postupů, které nepovedou ke zvýšení soběstačnosti klienta.

■Pečovatel chce a umí edukovat. Je profesionálem ve svém oboru, má dostatečné znalosti a dokáže je srozumitelně předat.

■Vztah pečovatele a klienta (rodiny) není autoritativní, ale partnerský. Pečovatel nepřikazuje ani nevystupuje v mocenské pozici.

■Obě strany (pečovatel–klient) chtějí spolupracovat. Pečovatel chce nabízet profesionální a individuálně zaměřenou péči, klient souhlasí s tím, že ji bude přijímat. Na konkrétních pravidlech se spolu domluví.

■Pečovatel má dostatek schopností, komunikačních dovedností, aby mohl klienta a rodinu edukovat a vysvětlovat potřebné postupy při ošetřovatelské a sociální péči.

■Pečovatel zvolí přiměřený postup edukace, adekvátní výukovou metodu z hlediska pedagogického, didaktického, psychologického a z hlediska efektivního využití informací klientem.

■Rodina je funkční a chápe svou roli v ošetřování člena rodiny. Chce se podílet na ošetřování nemocného člena rodiny, chce se vzdělávat v oblasti ošetřovatelské péče.

2.3Obecné zásady efektivní edukace

Při edukaci klientů a jejich rodin dodržujeme určité zásady tak, abychom mohli předat co nejvíce srozumitelných informací za účelem zlepšení péče o klienta.

■Pečovatel využívá svých rysů a vlastností, které jsou nezbytné pro kontakt s lidmi potřebujícími pomoc: trpělivost, umění naslouchat, schopnost empatie, adaptivní chování (viz Pečovatelství 1. díl, kap. 2.2), umí efektivně komunikovat, ovládat se, nenechá se vyvést z míry námitkami, neadekvátními reakcemi rodiny či klienta.

■Pečovatel po domluvě s klientem vybere k edukaci vhodnou dobu a vhodné prostředí.

■Všichni účastníci by měli mít dostatek času.

■Pečovatel při edukaci předává nejen slovní informace, ale názorně demonstruje určitý výkon. Pouze teoretické poznatky, které pečovatel předává rodině klienta (např. o pomůckách pro inkontinenci), mnoho nepomohou. Je nezbytně nutná názorná ukázka.

■Pečovatel úkon demonstruje a nechá klienta nebo jeho příbuzné, aby se jej postupně naučili.

■Nezbytnou a velmi důležitou součástí edukačního procesu je pochvala, motivace k dalším krokům a k dalšímu zdokonalování činnosti.

■Pečovatel dává klientovi a rodině prostor pro otázky.

■Edukace musí představovat řádně připravenou výuku. Pečovatel se snaží podávat nová fakta v takovém rozsahu, aby byla pro klienta funkční a efektivní. Nesetrvává pouze u jednorázové informace, protože se klient může dostat do situace, kdy sice ví, ale často není schopen nebo ochoten potřebné úkony realizovat.

2.4Specifické zásady efektivní edukace

■Při edukaci považujeme za významné opakování klíčových slov či vět. Je vhodné je klientovi poskytnout v písemné formě. Při dodržení tohoto postupu se zvyšuje pravděpodobnost fixace nových výrazů a informací.

■Jednotlivé činnosti by na sebe měly navazovat. Pochopitelně není možné rodinu naučit během jednoho nebo dvou setkání péči o imobilní osobu. Z toho důvodu je nutná několikanásobná a postupná edukace.

■Ke klientům a jejich rodinám přistupujeme taktně. Je nepřípustné devalvovat ty, které učíme. Ani žertem pronesené připomínky na stranu učících se nejsou vhodné, podrývá to vzájemnou důvěru. Myslet si můžeme, co chceme, avšak sdělujeme to, co je vhodné a co se od osobnostně zralých profesionálů očekává. Stejně tak se chováme.

■Při edukaci poskytujeme dostatek času na procvičení, opakování postupu, přemýšlení, srovnání nových informací. Klienti si budou chtít i zapisovat, proto jim informace jednoduše nadiktujeme. Sledujeme a event. korigujeme, co si zapisují, aby byly jejich poznámky správné.

■Edukace musí být po obsahové stránce jasná a srozumitelná. Informace jsou podávány zřetelně a jasně. Pečovatel si nemůže „bručet něco pod fousy“. Klient mu nebude rozumět a z důvodu studu se nezeptá, co říkal. Raději odkývá, že všemu rozumí.

■Vyvarujeme se odborných a slangových výrazů. Klient nemusí vědět, že když je mu zima, objeví se vazokonstrikce. Mezi slangové výrazy patří „bažant“ (termín může klient znát, pokud byl hospitalizován ve zdravotnickém nebo sociálním zařízení), „žanetka, pemprsky“. Jestliže pečovatel použije odborný nebo slangový termín, srozumitelně jej vysvětlí. Zvláště při objasňování praktických dovedností je nutné dbát na konkrétnost a srozumitelnost. Jinak klient nebo příbuzní mohou dospět k názoru, že se jedná o obtížný výkon, a ochota osvojit si postup se snižuje.

■Klienta nepřetěžujeme množstvím informací. Pečovatel vybírá tolik informací, které je klient schopen pojmout. Další dny se může pokračovat.

■Požadujeme od klienta nebo rodiny zpětnou vazbu, abychom se přesvědčili, že uvedeným pokynům porozuměli. Klademe otázky typu: „Říkám to srozumitelně? Je srozumitelné to, co říkám? Na co se potřebujete zeptat? Co je nejasné? Čemu nerozumíte? Co mám zopakovat? Pojďme si shrnout zásady přikládání plenkových kalhotek. Pane Nováku, zkuste začít.“ Vždy bereme v patrnost, že se klienti stydí zeptat a říci, že něčemu nerozumí.

■Velkou roli hrají i komunikační dovednosti pečovatele. Pečovateli, který má svou profesi pouze jako zdroj příjmů, zřejmě na klientech mnoho nezáleží. Pravděpodobně bude těžko sdělovat potřebné informace těm, kteří je nezbytně potřebují.

2.5Faktory ovlivňující schopnost učit se

Faktorů, jež ovlivňují učení v jakémkoli věku, je celá řada. Zmíníme pouze ty nejdůležitější. U klientů se objevují v různé míře a intenzitě, některé se neobjeví vůbec.

■věk – s věkem klesá schopnost zapamatovat si nové a dosud neznámé informace; z toho důvodu hrají velkou roli názorně demonstrované činnosti pečovatele, kdy dochází k lepšímu pochopení a pamatování informací

■intelektuální kapacita – je podstatná pro paměťové procesy a pro racionální pochopení sdělovaných informací; míru edukace musíme zvážit tehdy, když jsou u klienta prokazatelné poruchy kognitivních funkcí; pak je nezbytné poučit životního partnera a nejbližší rodinu

■onemocnění a jeho průběh – při bolestech, v čase očekávání výsledků vyšetření budou klienti na učení hůře naladěni

■životní potřeby – uspokojení svých potřeb, zajištění běžných denních činností vlastními silami má velkou motivační sílu

■náboženská příslušnost – jednotlivá náboženství ovlivňují životní styl svých věřících; pečovateli se může stát, že klient odmítne naučit se některé úkony, jíst vepřové maso, bude se chtít sprchovat v určité dny apod.

■kulturně-společenské zázemí – záleží na sociálním prostředí, ze kterého klient pochází; těžko můžeme klienta edukovat o zásadách pravidelného vyprazdňování a hygieny, pokud má společné WC na chodbě určené pro více rodin, neteče mu voda ve vaně a vůbec to dotyčnému nevadí

■motorické dovednosti – s vyšším věkem dochází k poruchám svalové koordinace horních končetin, ke snížení svalové síly a úbytku svalové hmoty; některé manuální činnosti mohou činit problémy i z důvodu třesu rukou

■psychické naladění, strach, úzkost – klienti mohou prožívat strach, úzkost z nezvládnutí činností; je uměním pečovatele tento problém co nejlépe zvládnout

■motivace – pečovatel musí počítat s tím, že někteří klienti budou k přijímání nových informací a procvičování postupů negativně naladěni a nebudou motivováni ke spolupráci; to se může vyskytnout u seniorů, kteří argumentují tím, že v jejich věku nic nového nemá cenu nebo že určitý postup zaručeně nezvládnou; sníženou motivaci předvídáme také u mladých lidí po úraze s trvalými následky, kteří mají zcela přirozeně pocit, že se jim zhroutil svět; spolupráci a učení se něčemu novému vnímají jako výsměch, nebo dokonce urážku

■pohotovost k učení – připravenost učit se úzce souvisí s motivací; aktivní a pohotový klient (rodina) vyhledává informace, čte literaturu, ptá se, má zájem se něco nového naučit

2.6Metody edukace

Při edukaci používáme více vyučovacích metod, tj. postupů, jimiž se snažíme dojít ke stanoveným výukovým cílům. Je to koordinovaný systém činností pečovatele a laika, který je zaměřen na cíle, jež si pečovatel a klient či jeho rodina stanovili. Je třeba připomenout, že pečovatel skutečně vystupuje v roli učitele, lektora, edukátora apod. Musí být na tento proces řádně vybaven nejen svými znalostmi a praktickými zkušenostmi, ale i po stránce lektorské. To znamená, že musí vědět, jakými způsoby a postupy předá důležité informace laikům.

Vyučovací metody/edukační postupy lze zjednodušeně rozdělit na metody slovní, názorné a demonstrační a praktické.

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

1 Aplikace tepla a chladu

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

Povinnosti pečovatele před vlastní aplikací

1.1 Aplikace tepla

1.1.1 Působení tepla

1.1.2 Kontraindikace aplikace tepla

1.1.3 Vlastní aplikace tepla

Suché formy aplikace tepla

Termofor

Fén

Elektrická poduška

Složení dečky

Světloléčba

Solux

Biolampa

Horské slunce

Fototerapie modrým světlem

Vlhké formy aplikace tepla

Sprcha a celkové koupele

Sedací koupele

Částečné koupele

1.2 Aplikace chladu

Účinky chladu

Upozornění

1.2.1 Vlastní aplikace chladu

Suché formy aplikace chladu

Vak na led

Gelové polštářky

Vlhké formy aplikace chladu

1.3 Obklady a zábaly

1.3.1 Obklady

Pomůcky k aplikaci obkladů

Chladné obklady

Teplé obklady

Horký vlhký obklad

Horký suchý obklad

Parafínové obklady

Teplý obklad na víčka

Dráždivé obklady

Priessnitzův obklad

Použití

1.3.2 Zábaly

Pomůcky k zábalům

1.4 Samostudium

K zapamatování

Kontrolní otázky, cvičení

Literatura

2 Edukační činnosti pečovatele

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

Příprava studenta na nové učivo

2.1 Cíle edukace klienta

2.2 Podmínky efektivní edukace

2.3 Obecné zásady efektivní edukace

2.4 Specifické zásady efektivní edukace

2.5 Faktory ovlivňující schopnost učit se

2.6 Metody edukace

2.7 Samostudium

3 Duševní hygiena pečovatele

Vzdělávací cíle

3.1 Zátěž pečovatele

3.2 Stres v práci pečovatele

3.2.1 Stresory

3.2.2 Fáze stresových reakcí

3.3 Syndrom vyhoření

3.3.2 Projevy vyhoření

3.4 Zvládání stresu

3.4.1 Zvládání profesního stresu

3.4.2 Aktivní přístup k životu

3.4.3 Relaxace

3.5 Samostudium

4 Ošetřovatelská dokumentace

Vzdělávací cíle

4.1 Význam ošetřovatelské dokumentace

4.2 Složky ošetřovatelské dokumentace

4.2.1 Ošetřovatelský záznam

4.3 Zásady správné dokumentace

4.4 Zdroje informací o klientovi

4.5 Samostudium

5 Vedení a pomoc v domácnosti

Vzdělávací cíle

5.2 Vlastní úklid

5.2.1 Údržba kuchyně

5.2.2 Údržba sociálního zařízení a WC

5.3 Nákupy

5.4 Samostudium

6 Základy první pomoci v domácnosti klienta

Vzdělávací cíle

6.1 Úvod do první pomoci

6.1.1 Vyšetření postiženého

6.1.2 Zajištění další pomoci3

6.2 Zajištění dýchacích cest

6.2.1 Kontrola dýchání

6.2.2 Dýchání z úst do úst

6.3 Zástava krevního oběhu

6.4 Péče o klienta v bezvědomí a poruchy vědomí

6.5 Krvácení

6.5.1 Dělení krvácení

6.5.2 Způsoby zástavy krvácení

6.6 Náhlé stavy u diabetes mellitus

6.6.1 Hypoglykemické kóma

6.7 Samostudium

7 Psychosociální aktivizace klienta

Vzdělávací cíle

7.1 Cíle aktivizace

7.4 Druhy činností

7.4.1 Aktivizace mentálních schopností

7.4.2 Činnosti podporující fyzické schopnosti

7.4.3 Činnosti podporující senzorické schopnosti

7.5 Samostudium

8 Péče o klienta s mentálním postižením

Vzdělávací cíle

8.1 Charakteristika mentálního postižení

8.2 Dělení mentální retardace

8.2.5 Downův syndrom

8.3 Psychologické zvláštnosti jedinců s mentální retardací

8.4 Organizace pomáhající osobám s mentálním postižením

8.5 Ošetřovatelská péče

8.5.1 Péče o dítě

8.6 Samostudium

9 Péče o klienta se zrakovým postižením

Vzdělávací cíle

9.1 Charakteristika zrakového postižení

9.2 Organizace pomáhající osobám se zrakovým postižením

9.3 Odborná práce s osobami se zrakovým postižením

9.3.2 Nácvik prostorové orientace a samostatného pohybu22

9.4 Pomoc pečovatele

9.7 Samostudium

10 Péče o klienta s tělesným postižením

10.1 Příčiny tělesného omezení

Vzdělávací cíle

10.2 Péče o klienta s roztroušenou sklerózou

10.2.1 Charakteristika nemoci

10.2.2 Cvičení a fyzioterapie

10.2.3 Ošetřovatelská péče

10.2.4 Organizace pomáhající osobám s RS

10.2.5 Samostudium

10.3 Péče o klienta s Parkinsonovou nemocí

Vzdělávací cíle

10.3.1 Charakteristika nemoci

10.3.2 Ošetřovatelská péče

10.3.4 Samostudium

10.4 Péče o klienta s cévní mozkovou příhodou

Vzdělávací cíle

10.4.1 Charakteristika nemoci

10.4.2 Fyzioterapie nemocných

10.4.3 Ošetřovatelská péče

10.4.5 Samostudium

10.5 Péče o klienta s poraněním míchy

Vzdělávací cíle

10.5.1 Charakteristika poranění

10.5.2 Psychologická problematika osob s poraněním míchy

10.5.3 Ošetřovatelská péče

10.5.5 Samostudium

10.6 Kompenzační pomůcky

Vzdělávací cíle

10.6.2 Výběr vhodných pomůcek

10.6.3 Používání pomůcek

10.7 Úpravy bytu klienta

10.7.8 Samostudium

11 Péče o klienta s duševní poruchou

Vzdělávací cíle

11.1 Etiologie duševních poruch

11.2 Symptomy duševních poruch

11.2.1 Poruchy vnímání

11.2.4 Poruchy myšlení

11.3 Péče o klienta se schizofrenií

11.3.2 Příznaky poruchy

11.3.3 Léčba schizofrenie

11.3.4 Ošetřovatelská péče

11.4 Komunitní péče o duševně nemocné

11.4.1 Fokus

11.4.2 Bona, o.p.s.

11.5 Samostudium

12 Péče o klienta s chronickým diabetes mellitus

Vzdělávací cíle

12.1 Charakteristika onemocnění

12.3 Léčba diabetu

12.4 Komplikace diabetu

12.5 Ošetřovatelská péče o diabetika s chronickými komplikacemi

12.5.2 Ošetřovatelská péče

12.6 Samostudium

13 Péče o seniora s poruchami paměti

Vzdělávací cíle

13.1 Základní terminologie

13.2 Specifické faktory stáří

13.3 Vybrané problémy stáří

13.3.1 Pohyb a cvičení

13.3.2 Pády u seniorů

13.3.3 Inkontinence moči a stolice, zácpa

13.3.4 Výživa seniorů

13.4 Péče o seniora s Alzheimerovou nemocí

13.4.1 Charakteristika onemocnění

13.4.2 Ošetřovatelská péče

13.5 Samostudium

14 Péče o klienta s onkologickými nemocemi

Vzdělávací cíle

14.1 Charakteristika nádorů

14.3 Příznaky nádorových onemocnění

14.4 Léčení nádorových nemocí a nežádoucí účinky léčby

14.4.2 Způsoby léčby

14.5 Psychologická problematika nádorových onemocnění

14.6 Ošetřovatelská péče

14.6.1 Péče o bolest a tělesný komfort

14.6.2 Péče o nežádoucí účinky při ozařování hlavy a krku, příjem stravy a tekutin

14.6.3 Péče o nežádoucí účinky ozařování dutiny břišní

14.6.4 Péče o hygienu, zvláštní péče o ozařovanou kůži

14.6.5 Prevence infekčních onemocnění

14.6.6 Péče o odpočinek, spánek, trávení volného času

14.7 Samostudium

15 Péče o klienta v terminálním stadiu nemoci

Vzdělávací cíle

15.1 Paliativní péče

15.2 Ošetřovatelská péče

15.2.1 Péče o biologické potřeby

15.3 Fáze umírání a smrti

15.4 Péče o mrtvé tělo

15.5 Samostudium

Literatura