Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Patrick Smith

Zeptejte se pilota

Vše, co jste kdy chtěli vědět o letecké dopravě a cestování letadlem

Přeloženo z anglického originálu knihy Patricka Smithe Cockpit Confidential – Everything You Need to Know about Air Travel, vydaného nakladatelstvím Sourcebooks, Inc., Illinois, USA, 2013.

Copyright © 2013 by Patrick Smith

All rights reserved

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 6603. publikaci

Překlad Ivana Sýkorová

Odpovědná redaktorka Mgr. Martina Němcová

Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková

Formát ePub Štěpán Böhm

Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner

Počet stran 256

První vydání, Praha 2017

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2017

ISBN 978-80-271-9801-6 (ePub)

ISBN 978-80-271-9800-9 (pdf)

ISBN 978-80-271-0504-5 (print)

O AUTOROVI

Patrick Smith je pilot dopravních letadel a autor stránek www.askthepilot.com. Deset let přispíval do internetového magazínu Salon.com sérií článků o letecké dopravě, která nesla název Ask the pilot[1]. Některé články byly použity i v této knize. Patrick Smith byl hostem více než dvou set rozhlasových a televizních pořadů a jeho názory jsou pravidelně citovány v médiích a tištěných publikacích po celém světě.

Patrik začal navštěvovat kurzy leteckého výcviku, když mu bylo čtrnáct let. První práci u letecké společnosti získal v roce 1990, kdy byl najat na pozici druhého pilota patnáctimístných turbovrtulových letounů s platem 850 dolarů měsíčně. Od té doby pilotoval jak nákladní, tak osobní letadla na vnitrostátních i mezinárodních linkách.

Jeho punk-rockové magazíny a sbírky poezie vydávané svépomocí v osmdesátých a devadesátých letech 20. století jsou považovány za jedny z nejbizarnějších literárních počinů, jaké kdy vzešly z pera rodáka z Revere ve státě Massachusetts.

Patrick ve svém volném čase hodně cestuje a navštívil více než sedmdesát zemí. Žije poblíž Bostonu ve Spojených státech.

1 Zeptejte se pilota.

NAPSALI O KNIZE

„Vynikající autor Patrick Smith nabízí zábavnou exkurzi do mnohdy nepochopeného oboru – cestu do světa létání bez zbytečných řečí a hantýrky, avšak plnou humoru a objasňujících informací.“

– Christine Negroni, spisovatelka letecké literatury a autorka knihy Flying Lessons

„Příjemně stylová kniha plná informací. Povznášející počin a nepostradatelná příručka pro každého, kdo cestuje letadlem, což znamená pro každého.“

– James Kaplan

„Patrick Smith má výjimečné znalosti v oblasti moderního letectví, které čtenářům předává krásnou řečí, nikoli pilotštinou. Smith je ideální spolucestující, společník i spisovatel, protože vám vše dokonale vysvětlí.“

– Alex Beam, Boston Globe

„Přál bych si, aby byl Patrick Smith skládací, abych si ho mohl přibalit do kufru. Zdá se, že o létání ví úplně vše, co stojí za zmínku.“

– Stephen J. Dubner, spoluautor knihy Freakonomie – Skrytá ekonomie všeho (BizBooks, 2017)

„Geniálně praktická a uklidňující kniha.“

– Cath Urquhart, The Times (Londýn)

„Výstižné a zasvěcené informace.“

– Joe Sharkey, The New York Times

„Překvapivě elegantní vysvětlení a komentáře Patricka Smithe jsou velmi příjemnou četbou. Svět potřebuje někoho, kdo píše jednoduše a smysluplně jako E. B. White o tématu, které v každém člověku vyvolává nějaké otázky.“

– Berke Breathed

„Úžasné.“

– Rudy Maxa, publicista a autor pořadů o cestování, Savvy Traveler

„Díky této knize vypadá létání jako zábava. Patricku Smithovi se daří vyvracet zažité mýty a připomenout nám, že létání má své kouzlo. Má také skvělý smysl pro humor – a ten je nezbytný zejména ve chvíli, kdy se tísníte v sedadle 14D na palubě vnitrostátního letu.“

– Chris Bohjalian, autor knih The Night Strangers a Midwives

POZNÁMKY AUTORA A PODĚKOVÁNÍ

Když jsem začal psát tuto knihu, chtěl jsem jen trošku rozšířit původní vydání předchozí knihy Ask the Pilot: Everything You Need to Know about Air Travel[2], které vyšlo v roce 2004. Ale čím více jsem text upravoval, tím více se rozrůstal a měnil. Nakonec se z něj vyloupla úplně nová kniha. Rámec je podobný, zachoval jsem i některé názvy kapitol, ale použitý materiál je zásadně odlišný. Prakticky všechna původní témata jsem aktualizoval a rozšířil, ovšem přibližně ze 70 procent tvoří knihu zcela nový materiál.

Okruhy témat jsem čerpal z více než tří set článků a sloupků, které jsem původně napsal pro internetový magazín Salon a které vycházely od roku 2002 pod hlavičkou Ask the Pilot (Zeptejte se pilota). Námětem pro otázky a odpovědi byly převážně dotazy čtenářů Salonu, jimž hluboce vděčím za nadšení a podporu, kterou mi celé ty roky projevovali.

Snažil jsem se, aby informace v knize byly pokud možno nadčasové a dlouhodobě platné, ale mějte na paměti, že komerční létání je oblast – nebo spíše letecké odvětví, chcete-li –, kde se fakta a statistiky soustavně mění. Letecké společnosti vznikají a zanikají, letadla se kupují a prodávají, letové cesty se mění a ruší. Občas se stane tragédie.

Zvláštní poděkování patří mé agentce Sophii Seidnerové a také Shaně Drehsové z nakladatelství Sourcebooks. Logistiku, korektury a kreativní podporu zajišťovala Julia Petipasová. O akustický doprovod se mi postarali Bob Mould, Grant Hart, Greg Norton a Jazz Butcher Conspiracy.

Všechny myšlenky a názory publikované v této knize vyjadřují názory autora a nemusí se nutně shodovat s názory jakékoli letecké společnosti, agentury nebo subjektu.

Pokud by vás zajímaly další informace a články, navštivte internetové stránky www.askthepilot.com.

Patrick Smith

Somerville, Massachusetts

2 Zeptejte se pilota: Vše, co potřebujete vědět o letecké dopravě (česky nevyšlo, pozn. red.)

ÚVOD

Malířský štětec

Letecká doprava dnes mnohem více než kdy dřív vzbuzuje zvědavost, dohady, úzkost a hněv. V následujících kapitolách se vynasnažím poskytnout odpovědi zvídavým, ubezpečení bázlivým a nečekaná fakta těm, kdo žijí v omylu.

Nebude to snadné, neboť vycházím z jednoduchého předpokladu: vše, co si myslíte, že víte o létání, je špatně. Rád bych doufal, že jde o nadsázku, ale ve světle reality, jíž budu muset čelit, to není zas tak přehnaný výchozí bod. Komerční letecká přeprava je živnou půdou pro dezinformace a je až na pováženou, v jakém rozsahu zakořenily v obecném povědomí nejrůznější mýty, bludy a konspirační teorie. Dokonce i ti nejchytřejší lidé, kteří zároveň často létají, mívají sklon překrucovat spoustu faktů.

Není to překvapivé. Letecká doprava je pro miliony lidí komplikovaná, nepříjemná a často i strach nahánějící záležitost, ale zároveň je zahalena rouškou tajemna. Klíč k rozluštění záhad je ukryt za zdí vystavěnou ze specifického žargonu, profesní diskrétnosti a nezodpovědnosti médií. Není třeba zdůrazňovat, že letecké společnosti nepatří mezi nejsdílnější organizace, zatímco novináři a média mají v oblibě jednoduché a senzační zprávy. Člověk těžko pozná, komu může věřit a co je pravda.

Vynasnažím se ze všech sil vám vše objasnit. A mimo jiné vám povím i to, jak se letadlo udrží ve vzduchu. Zbavím vás neopodstatněných obav a rozptýlím nehorázné mýty. Tato kniha však není primárně o létání jako takovém. Nebudu čtenáře zatěžovat odbornými technickými specifikacemi letadel. Nepíšu pro technické fandy ani pro letecké nadšence. Moji čtenáři nechtějí vidět schéma tryskového motoru nakreslené leteckými inženýry a technicky zaměřené debaty o přístrojích v pilotní kabině nebo o hydraulice letadla nepochybně považují za únavné a nudné – a já také. Jistě, každého zajímá, jakou rychlostí a jak vysoko letadla létají nebo kolik položek by obsahoval výčet jejich kabeláže a potrubí. Ale má fascinace létáním z pohledu autora a pilota v jedné osobě přesahuje hranice letadla a zahrnuje mnohem komplexnější a bohatší souvislosti spojené s cestováním z jednoho místa na druhé – neboli celou „scénu“ letecké dopravy, jak s oblibou říkám.

Většina z nás, kteří se v dospělosti staneme dopravními piloty, nepropadne létání až někdy po vysoké škole. Zeptejte se kteréhokoli pilota, kdy se v něm probudila láska k létání, a odpověď bude téměř vždy směrovat do raného dětství – a k pocitům nevýslovné, hluboce zakořeněné spřízněnosti. V mém případě to rozhodně platí. Na prvních dětských kresbách jsem pastelkami vybarvoval letadla a do leteckého kurzu jsem začal chodit dříve, než jsem se naučil řídit auto. Přesto jsem se nikdy nesetkal s pilotem, kterého by formovala vášeň pro tytéž věci, jaké zajímají mě. Nebe nebo nadšení z ručně pilotovaného letu mě fascinuje jen v omezené míře. Pohled na legendární hornoplošník Piper Cub pro mě v klukovských letech nic neznamenal. Po pěti minutách na letecké show, kde Blue Angels předváděli akrobatické kousky, jsem se k smrti nudil. Místo toho mě fascinoval provoz aerolinií: jejich flotily a destinace, do nichž létaly.

V páté třídě už jsem rozeznal Boeing 727-100 od Boeingu 727-200 podle tvaru gondoly středního motoru v místě vstupu vzduchu (první byla oválná, druhá kulatá). Ve svém pokoji nebo u velkého stolu v jídelně jsem trávil dlouhé hodiny zkoumáním map leteckých cest a letových řádů aerolinek Pan Am, Aeroflot, Lufthansa a British Airways a nazpaměť jsem se učil jména zahraničních velkoměst, do nichž létaly jejich linky. Až se budete příště tísnit v ekonomické třídě, podívejte se na mapy destinací na zadní straně časopisu letecké společnosti. Studovat ty třístránkové rozkládací plány a bláznivě propletené spojnice měst mě bavilo celé hodiny, vždy jsem se do nich úplně pohroužil, jako by to bylo porno pro mladé piloty. Znal jsem loga i barevné provedení flotily všech významných leteckých společností (a také mnoha nevýznamných) a uměl jsem je po paměti nakreslit pastelkami.

Tak jsem zároveň získával znalosti ze zeměpisu i o letectví. Pro většinu pilotů zůstává svět ležící pod čarami letových cest na mapách věčnou neznámou, o země a kultury, jež začínají za plotem ohraničujícím letiště či za dveřmi hotelu, kde tráví čas mezi službami, nejeví žádný nebo jen malý zájem. Někteří, stejně jako já, naopak vnímají tato místa jako smysluplná a důležitá. Jsem nadšený nejen proto, že letím nad zemí, ale také proto, že někam směřuji. Nejde jen o to, že letíte, ale zároveň se stáváte cestovatelem. Kompletní, nádherná integrace létání a cestování, cestování a létání. Není to jedno a totéž? Pro mě ano. Samozřejmě se vzájemně doplňují, ale kdybych si nejprve nezamiloval létání, nikdy bych se ve svém volném čase netrmácel do tolika zemí – od Kambodže po Botswanu, od Srí Lanky po Brunej.

Tuto souvislost jsem si uvědomil v okamžiku prozření jednou večer na dovolené v Mali. Ačkoli by divy a zvláštnosti západní Afriky vydaly zážitky na spoustu stránek, jeden z nejživějších momentů z této cesty se odehrál už na letišti v Bamaku, chvíli po přistání našeho letadla na lince z Paříže. Dvě stě cestujících sestupovalo po přistavených schůdcích do pochmurné půlnoční temnoty. Okolo se snášela lehká mlha a vzduch voněl jako les po dešti. Letištní plochu ozařovaly žluté kužely lamp připomínající vojenská světla. Vedli nás v průvodu za sebou, širokým obloukem jsme obřadně obcházeli záď letadla a kráčeli směrem k příletové hale. Působilo to na mě slavnostně, až rituálně. Vzpomínám si, jak jsem procházel pod impozantním modrobílým ocasem letounu Air France a jak řev pomocného motoru prořezával noční ticho. Bylo to tak vzrušující a zároveň – odpusťte mi politicky nekorektní slovo – exotické. A toto úžasné letadlo nás sem dopravilo. Za pár hodin urazilo vzdálenost, kterou bychom v minulosti zdolávali týdny, nejprve lodí a pak pouštní karavanou.

Připadá mi nepřirozené popírat spojitost mezi cestou letadlem a kulturou destinace, ale přesto jsme svědky prakticky čistého odcizení. Nikoho už nezajímá, jak se na místo dostane – lidé chladně oddělují dopravní prostředek a cíl cesty. Pro většinu lidí je letadlo nutným zlem, které musí na cestě přetrpět, ale nepovažují ho za součást cesty, a je jedno, zda míří do Kansasu, nebo do Káthmándú. Jedna má dávná přítelkyně, umělkyně, která by bez váhání ocenila hru světla na obrazech Vermeera ze sedmnáctého století, považovala mé názory v této věci za zcela scestné. Stejně jako většina lidí vnímala letadla jako pouhé nástroje. Nebe přirovnávala k jedinečnému plátnu malíře, ovšem dopravní letadlo pro ni bylo stejně nahraditelné jako malířský štětec. Nesouhlasím s ní, protože pokud tah štětcem představuje okamžik umělecké inspirace, jak by mohlo existovat cestování bez cesty?

Létání jsme začali vnímat jako jednu z dalších, sice působivých, ale nakonec dost nudných technických vymožeností. Právě teď sedím v Boeingu 747, letadle tak velkém, že kdybychom ho postavili na špičku, čnělo by do stejné výšky jako dvacetipodlažní mrakodrap. Ve výšce 33 000 stop (10 058 metrů) přelétám nad Tichým oceánem rychlostí šest set mil za hodinu (1111 km/h) a mířím na Dálný východ. A co dělají ostatní cestující? Stěžují si, jsou nevrlí, zamračeně buší do klávesnic notebooků. Muž vedle mě se rozčiluje kvůli promáčklé plechovce zázvorového toniku. Možná je to nevyhnutelný úděl nejmodernějších technologií. Pokrok svým způsobem diktuje, že vše, co bývalo neobyčejným, se stává všedním. Ale neztrácíme cennou perspektivu, když a priori stavíme rovnítko mezi slova všední a nudný? Nepřicházíme o něco důležitého, když se při pohledu na letadlo jen lhostejně ušklíbneme a nedokážeme ocenit, jak je úžasné, že za pár tisíc korun můžeme cestovat na druhý konec světa rychlostí blížící se rychlosti zvuku? Chápu, že je těžké přiklonit se k mému názoru v době, kdy k létání patří i dlouhé fronty, otravná zpoždění, přeplněná letadla a neutišitelná batolata. Na rovinu říkám, že nevychvaluji vymoženosti, jako jsou trpasličí sedadla či kulinářské miniatury v podobě patnáctigramových sáčků se slanými sušenkami. Nedůstojné aspekty a nepříjemnosti spojené s moderním cestováním si hořce uvědomuji. Ale věřte či ne, cestující si přesto mohou na létání vychutnat a ocenit spoustu věcí.

Zdráhám se vyslovit, že jsme si vypěstovali určitý pocit nároku, ale tak nějak to bude. Kromě technologických triumfů přihlédněme také k úžasnému rozvoji bezpečnosti a k faktu, že ceny letenek zůstávají překvapivě nízké, navzdory obrovskému růstu cen paliva. Jistě, před mnoha lety si cestující mohli na palubě vychutnat pětichodové menu, které podávali stevardi ve smokingu, a poté se odebrat do soukromé kajuty ke spánku. Já jsem poprvé letěl letadlem v roce 1974. Vzpomínám si, jak si můj otec na tu příležitost vzal oblek a kravatu a jak jsem si během devadesátiminutového vnitrostátního letu dopřál dvojitou porci čerstvého tvarohového dortu. Cestování letadlem bývalo drahé. Mnozí lidé, a zejména mladí, už to nezažili, ale bývaly doby, kdy si studenti v Americe nemohli na pár dní přes Vánoce zaletět domů jako dnes. Tehdy nebylo možné objednat si na poslední chvíli v akci levnou letenku a odskočit si na prodloužený víkend do Las Vegas – nebo na Mallorcu nebo na ostrov Phuket. Létání bývalo luxusní záležitostí a lidé si ho dopřávali jen sporadicky, pokud si to vůbec mohli dovolit.

V roce 1939 stála zpáteční letenka z New Yorku do Francie na palubě stroje Dixie Clipper společnosti Pan Am 750 dolarů. V dnešní době by tato částka odpovídala jedenácti tisícům dolarů. V roce 1970 stála letenka z New Yorku na Havaj, přepočteno na dnešní poměry, 2700 dolarů.

Situace se změnila. Jednak proto, že se zefektivnil provoz letadel. Díky strojům jako Boeing 707 a Boeing 747 začaly být i dálkové lety cenově dostupné široké veřejnosti. Svou roli sehrál také dopad deregulace, jež navždy změnila způsob soutěže mezi leteckými společnostmi. Ceny letenek prudce klesly a přilákaly zástupy cestujících. Ano, létání je nepříjemnější a méně pohodlné. Ale zároveň je dostupné téměř všem.

Naučil jsem se nezlehčovat opovržení, jímž cestující zahrnují letecké společnosti, ani jejich odpor k létání. Opovržení vůči aerolinkám je sice do určité míry oprávněné, avšak většinou bývá nespravedlivé a neopodstatněné. Dnešní cestovatel může vyrazit jen s batohem na zádech a v žabkách a za oceán se dostane za cenu odpovídající pár korunám za kilometr, přičemž má zaručenu téměř absolutní bezpečnost a 85procentní jistotu, že do cílové destinace dorazí včas. Opravdu je dnešní podoba cestování tak příšerná? A kromě toho, máte-li neodolatelnou touhu vrátit se do zlaté éry luxusního létání, můžete si ji dopřát i dnes. Stačí si zakoupit letenku do první nebo obchodní třídy – za méně peněz, než stávala před padesáti lety.

1 PRAVDA O LETADLECH

Jak fungují křídla a proč se rychlost udává v uzlech

1/1 Jednoduchá otázka: Jak je vůbec možné, že se ta obrovská letadla přepravující spoustu cestujících a tuny nákladu udrží ve vzduchu?

Ano, toto téma je jádrem zvídavých dotazů každého laika. Ačkoli skutečnost, že se desítky až stovky tisíc kilogramů vážící stroj hladce vznese do nebe, může vzbuzovat údiv, a možná dokonce působí jako zázrak, překvapivě na ní není nic složitého a dá se snadno vysvětlit. Až příště pojedete svou Toyotou po dálnici, vystrčte ruku z okna, kolmo k autu a rovnoběžně se silnicí. Dlaň mírně pootočte směrem nahoru proti proudu vzduchu. Co se stane? Z paže jste vytvořili křídlo a ona teď „letí“. A poletí tak dlouho, dokud bude dlaň v odpovídajícím úhlu náběhu a dokud pojedete dostatečnou rychlostí. Letí, protože ji vzduch nadnáší. Stejný princip platí i u letadel. Se svou Toyotou pochopitelně nevzlétnete, ale zkuste si jen představit, že je vaše ruka opravdu velmi, velmi velká a že auto má motor s dostatečným výkonem a dokáže vyvinout opravdu hodně vysokou rychlost. Vzlet je výsledkem správného poměru čtyř základních sil ovlivňujících létání: tah motorů musí být větší než odpor vzduchu a vztlak větší než vzletová hmotnost celého letadla. Nebo jak řekl Orville Wright: „Letadlo se udrží ve vzduchu, protože nemá čas spadnout.“

K základům létání patří také princip známý jako Bernoulliho rovnice, jenž byl pojmenován podle Daniela Bernoulliho, švýcarského matematika, který žil v osmnáctém století a nikdy v životě neviděl letadlo. Proudí-li tekutina zúženým profilem nebo kolem zaobleného povrchu, zvyšuje se rychlost proudění a současně snižuje tlak tekutiny. V našem případě je tekutinou vzduch, který proudí rychleji kolem horní strany křídla, jež je zaoblená (nižší tlak), a pomaleji kolem plošší spodní strany křídla (vyšší tlak). V důsledku rozdílnosti tlaků vzniká vztlak a můžeme říci, že křídlo se vznáší na polštáři vzduchu o vysokém tlaku.

Za tak zjednodušené vysvětlení bych dostal za uši, nicméně opravdu vyjadřuje hlavní podstatu. Bernoulliho princip rozdílu tlaků společně s jednoduchým příkladem dokazujícím, jak proudí molekuly vzduchu kolem ruky vystrčené za jízdy z auta, výstižně popisují nezbytný předpoklad létání – vztlak.

Ztráta vztlaku se nazývá přetažení. I tento jev můžeme jednoduše vysvětlit na příkladu s autem jedoucím po dálnici: nakloňte ruku tak, aby se prudce zvýšil úhel náběhu, nebo šlápněte na brzdy Toyoty a snižte rychlost jízdy pod určitou hranici a ruka se přestane vznášet.

1/2 Ovšem jediný pohled na detaily konstrukce křídla napovídá, že je to složitější.

Je to tak. Vaše ruka se vznese – dokonce i cihla se může vznášet, pokud je pod ní dostatečný vzduchový polštář –, avšak v létání příliš nevyniká. Křídla dopravních letadel ale musí mít skutečně vynikající letové vlastnosti. Křídla dosahují optimální účinnosti při letu v cestovní hladině. U většiny proudových letadel to znamená let ve velkých výškách a těsně pod hranicí rychlosti zvuku. Křídla však musí být účinná i v nízkých výškách a při menších rychlostech. Vyladění všech parametrů a správná konstrukce jsou tedy náročným úkolem pro inženýry a jejich aerodynamické tunely. Příčný řez křídlem, kolem nějž obtéká vzduch, se nazývá profil křídla a jeho parametry jsou projektovány s velkou precizností. Tvar a tloušťka křídla se mění jednak ve směru od náběžné k odtokové hraně a jednak ve směru od kořene křídla k jeho konci, a to podle přesných aerodynamických výpočtů, jimž bychom nejspíš ani já, ani vy moc nerozuměli.

Křídla jsou vybavena řadou doplňkových prvků – konkrétně mimo jiné vztlakovými klapkami, sloty a spoilery. Vztlakové klapky se vysouvají z odtokové strany křídla směrem dozadu a sklápějí se dolů, čímž zvyšují zakřivení profilu, zvyšují vztlak a zajišťují větší bezpečnost a lepší stabilitu při manévrování v nízkých rychlostech. (Dopravní letouny vzlétají i přistávají s vysunutými klapkami, ačkoli jejich přesné nastavení se liší.) Na křídle jsou vnitřní a vnější soustavy klapek, které mohou být ještě horizontálně rozčleněny. Sloty se předsouvají z náběžné hrany křídla směrem dopředu a plní podobnou funkci. Spoilery (neboli rušiče vztlaku) jsou obdélníkové plochy, které se vyklápějí z horní strany křídla. Zvednutím spoileru se přeruší proudění vzduchu kolem křídla, poklesne vztlak a výrazně se zvýší odpor vzduchu. Během letu se spoilery používají ke zvýšení rychlosti sestupu, po přistání pomáhají brzdit.

Vzpomínám si, jak jsem při jednom ze svých prvních letů seděl u okýnka Boeingu 727, těsně za křídlem, a jak se během klesání začalo celé křídlo rozkládat. Velké, trojdílné klapky se vysouvaly dolů, spoilery se třepotaly a odklápěly, jako by mávaly, a sloty se nastavily do polohy pro klesání. Bylo na tom něco téměř magického, skrz střed křídla bylo vidět dolů na zem, jako kdybych se díval přes kostru nějakého vypreparovaného zvířete, a škvírami mezi vysunutými klapkami jsem pod sebou mohl pozorovat ubíhající domy a stromy.

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

O AUTOROVI

NAPSALI O KNIZE

POZNÁMKY AUTORA A PODĚKOVÁNÍ

ÚVOD

1 PRAVDA O LETADLECH

2 ZDROJE NEPŘÍJEMNÝCH POCITŮ

VRCHOLNÉ UMĚNÍ: HISTORIE, MEDIÁLNÍ HUMBUK A NEJVĚTŠÍ LETADLA NA SVĚTĚ

3 CO LETÍ NAHORU…

PATNÁCT VĚCÍ, KTERÉ BY NEMĚLY CHYBĚT NA ŽÁDNÉM TERMINÁLU

4 LÉTÁNÍ JAKO ZDROJ OBŽIVY

5 NA CESTĚ

6 CO VZLÉTNE NAHORU… MUSÍ KLESNOUT DOLŮ

7 AEROLINKY, KTERÉ MILUJEME I NENÁVIDÍME