Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Jitka Janíková

PATOLOGIE PRO STŘEDNÍ ZDRAVOTNICKÉ ŠKOLY

Recenzent:

Prof. MUDr. Jiří Mačák, CSc.

© Grada Publishing, a.s., 2017

Cover Photo © allfoto, a.s., 2017

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 6639. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková

Sazba a zlom Karel Mikula

Formát ePub Štěpán Böhm

Obrázky dodala autorka.

Počet stran 256

1. vydání, Praha 2017

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-9860-3 (ePub)

ISBN 978-80-271-9859-7 (pdf)

ISBN 978-80-271-0375-1 (print)

Ráda bych touto cestou poděkovala své matce, paní Věře Ouhrabkové, neboť bez její lásky a péče by tato učebnice nemohla vzniknout. Rovněž děkuji celé své rodině za podporu a toleranci.

Předmluva

Patologie (patologická anatomie) je lékařský obor zabývající se studiem nemocí. Hlavním předmětem je etiologie (sleduje příčiny vzniku nemocí), patogeneze (sleduje mechanismy vývoje onemocnění), morfologie (sleduje strukturální změny tkání) a patofyziologie (sleduje změny mechanických, fyzikálních a biochemických funkcí vlivem onemocnění).

Základním úkonem je pitva, která umožňuje sledovat makroskopické změny orgánů. Cílem pitvy je určit příčinu smrti a potvrdit, či vyvrátit lékařskou diagnózu. Pitva má i kontrolní úlohu u pacientů, kteří se podrobili operačnímu výkonu. Vzhledem k dokonalejším zobrazovacím vyšetřovacím technikám počet těchto úkonů klesá.

Patologie provádí cytologická a histologická vyšetření bioptických vzorků tkání na mikroskopické úrovni. Po prohlédnutí vzorku patolog určí diagnózu. Počet těchto vyšetření narůstá, umožňují např. včasné podchycení nádorových onemocnění a volbu vhodné terapie, čímž se zachrání život nemocnému.

V současné době patologie nashromáždila značné množství poznatků a je nereálné všechny v knize uvádět. Důležitá témata jsou rozepsána podrobněji, některá jsou spíše informačního charakteru, jiná nejsou uvedena vůbec. Záleží na vyučujících, co žákům zdůrazní, aby se naučili. Tato kniha vyplynula z potřeb praxe při vzdělávání studentů středních zdravotnických škol. Je rozdělena do dvou částí.

První část se zabývá obecnou patologií, která popisuje obecné mechanismy vzniku onemocnění a reakce organismu na ně. Rovněž popisuje patogenezi jevů vyskytujících se při různých onemocněních.

Druhá část se zabývá speciální patologií a popisuje konkrétní chorobné změny jednotlivých orgánových systémů. Řazení tematických celků je uspořádáno synchronně se somatologií, na níž patologie bezprostředně navazuje. Pokud probíhá výuka somatologie a patologie v rámci jednoho předmětu, je možné probrat téma v somatologii a vzápětí navázat patologickými změnami.

Tučným písmem jsou v textu označeny důležité pojmy nebo souvislosti. Kurzivou jsou označeny doplňující informace, převážně z oblasti somatologie.

Obsah učiva je zaměřen zejména na patogenezi a morfologické změny tkání. Změny buněčných struktur na mikroskopické úrovni jsou popisovány zřídka, jelikož tyto informace převyšují rámec středoškolského vzdělání. V některých případech uvádíme i klinické příznaky, aby si žáci dokázali utvořit komplexní představu o popisovaném onemocnění. Některá témata mají charakter patofyziologie, např. funkční poruchy CNS. V knize je zařazeno téma fyziologický novorozenec, které bohužel v somatologii není popsáno. Vyšetřovací metody a terapeutické přístupy učebnice nerozebírá.

Tato odborná učebnice je určena pro všechny studenty středních škol v rámci přípravy na nelékařská povolání. Znalosti z oblasti patologie jsou nutným vědním základem pro studium dalších odborných předmětů na zdravotnických školách. Kniha je určena i pro žáky zdravotnických lyceí, kteří si během studia osvojují poznatky o funkci zdravého lidského organismu a patologických procesech v něm. Současně je vhodná pro přípravu na další pomaturitní studium lékařských i nelékařských oborů. Učebnice klade důraz na osvojení odborné terminologie. Vznikla na základě potřeby vytvořit stručný přehled patologie pro žáky zdravotnických studijních oborů na středních školách, protože dostupné publikace svým rozsahem a odborností překračují hranice potřeb žáků středních škol. Je vhodná pro studenty vyšších zdravotnických škol, event. bakalářského studia nelékařských oborů. Rovněž je vhodná pro čtenáře z řad laické veřejnosti, kteří mají zájem dozvědět se informace o povaze různých nemocí.

I

OBECNÁ PATOLOGIE

1Progresivní změny

Progresí rozumíme buněčný pokrok ve smyslu obnovy a proliferace (růstu). Proliferace znamená hojné množení, bujení, novotvoření buněk. V prenatálním vývoji představuje růst a vývoj buněk od oplozeného vajíčka až po novorozence. V postnatálním období (po narození) proliferace udržuje tělesné pochody, jako je růst organismu, krvetvorba, obnova pokožky a sliznic apod.

Regenerace

Řada buněk má omezenou životnost. Jestliže náhrada buněk je funkčně i morfologicky dokonalá, hovoříme o regeneraci. Tato náhrada se děje i v případě, jsou-li buňky ztraceny v patologickém procesu. Schopnost regenerace tkání závisí na schopnosti mitotického dělení buněk a na cévním zásobení (výživě). Krvetvorné orgány a povrchové epitelie se regenerují dokonale. Buňky parenchymatózních orgánů a žláz regenerují hůře a permanentní buňky (hyalinní chrupavky, neurony, příčně pruhovaná a srdeční svalovina) neregenerují vůbec.

Reparace

Reparace znamená náhradu poškozené tkáně vazivem. Hojení ran, organizace krevních trombů i hojení zlomenin probíhá tvorbou granulační tkáně. Granulační tkáň obsahuje fibroblasty, jež produkují fibrinová vlákna. Současně podél vláken vznikají krevní kapiláry. Granulační tkáň vyplní celý defekt a začnou vznikat zpevňující kolagenní vlákna. Fibroblasty s kapilárami mizí a zůstává bělavá jizva.

Metaplazie

Metaplazie znamená přeměnu diferencované tkáně ve tkáň jiného diferencovaného typu, ale stejného druhu. Např. cylindrický řasinkový epitel dýchací trubice se mění v dlaždicový po zánětech nebo u kuřáků. Vazivový provizorní svalek se v průběhu hojení zlomenin mění v kost. Nemění se ale epitel v kost nebo vazivo v epitel. Jiným příkladem je leukoplakie, což je výskyt rohovějícího epitelu na sliznicích, kde tvoří bílé skvrny. Dalším příkladem je Barrettův jícen, při němž dochází k přestavbě dlaždicového epitelu v cylindrický, vyskytující se při refluxu jícnu.

Hypertrofie a hyperplazie

V obou případech se jedná o růst tkáně, zvětšení orgánu, zbytnění (obr. I.1).

■hypertrofie – buňky zvětšují svůj objem a množství organel; počet buněk se nezvyšuje; příkladem je hypertrofie komor při srdeční insuficienci (obr. I.1a)

■hyperplazie – buňky zvyšují svůj počet; velikost a morfologická struktura zůstává zachována; bývá označována také jako numerická hypertrofie; příkladem je hyperplazie prostaty (obr. I.1b); normální velikost prostaty (obr. I.1c)

Obr. I.1 a – hypertrofie; b – hyperplazie prostaty; c – normální velikost prostaty

Dysplazie

Vyznačuje se výskytem nepravidelností ve tvaru, velikosti a prostorovém uspořádání buněk v hyperplastické tkáni. Bývá považována za prekancerózu, při níž vzrůstá riziko vzniku maligních nádorů.

2Nepravé nádory

Cysty

Cysta je dutý, patologický útvar, který je ohraničený od okolní tkáně a má vlastní epiteliální výstelku. Vnitřní dutina může být jednoduchá nebo členěná přepážkami. Obsahuje serózní tekutinu, koloid, hlen, maz či krev. O cystóze hovoříme, je-li výskyt cyst četný.

Druhy cyst podle příčin

■retenční – vznikají hromaděním sekretu v důsledku obstrukce vývodu žláz

■implantační – vznikají zavlečením epitelu do vaziva (např. úrazem); zatlačený epitel se začne množit a jeho vlastní výměšek vytvoří dutinu cysty

■fetální – jsou způsobeny vývojovou poruchou nebo genetickými faktory; příkladem mohou být polycystické ledviny, jejichž příčinou jsou genetické vlivy

■hormonální – jsou způsobeny poruchou v produkci hormonů; takto vznikají folikulární nebo luteinní cysty ovarií

■nádorové – jsou součástí některých nádorů; příkladem je cystadenom ovaria

■parazitární – obsahují tekutinu a části parazitů; často se jedná o larvální stadia parazitů

3Pravé nádory

Nádory mohou vzniknout z jakékoli tkáně. Při replikacích DNA a buněčném dělení může dojít k mutacím. Mutací rozumíme náhodnou, dědičnou změnu v genotypu buňky. Změněné dceřiné buňky ztrácejí svůj tvar a vnitřní strukturu, nereagují na zevní podněty a začnou se nekoordinovaně dělit. Zmutované geny, které vedou k nadměrné proliferaci (růstu), označujeme jako onkogeny.

Vlivy, jež jsou schopné vyvolat změnu v genotypu buněk a aktivovat onkogeny, nazýváme karcinogenní faktory. Patří k nim chemické látky (karcinogeny), fyzikální vlivy (např. RTG záření, UV záření), viry, hormonální vlivy (u žen v klimakteriu), dědičnost a genetika, dietetické faktory (nevhodná strava), oxidační stres apod.

Poškozené buňky jsou schopné spáchat buněčnou smrt („sebevraždu“). Tomuto procesu říkáme apoptóza. Ztráta schopnosti apoptózy rovněž přispívá k nádorovému bujení.

Nádor je nová, abnormální tkáň, která nemá fyziologickou funkci a roste neregulovaným způsobem. Změna těchto tkání je ireverzibilní, nevratná.

3.1Způsob růstu nádorů

Způsob růstu nádorů

■expanzivní (obr. I.2a) – nádor roste ohraničeně, svou hmotou utiskuje okolní tkáň a stlačuje cévy

■infiltrativní (obr. I.2b) – neohraničený a destruktivní růst, většinou lymfatickými štěrbinami; nádorové buňky pronikají do cév

■endofytický (obr. I.2c) – nádor vrůstá do stěny dutých orgánů

■exofytický (obr. I.2d) – nádor roste do volného prostoru dutých orgánů; způsobuje stenózu (zúžení průsvitu), která může vyústit až v obstrukci (uzávěr)

Podle biologického chování, charakteru růstu a mikroskopického obrazu dělíme nádory na benigní (nezhoubné) a maligní (zhoubné).

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

Předmluva

OBECNÁ PATOLOGIE

1 Progresivní změny

2 Nepravé nádory

3 Pravé nádory

3.1 Způsob růstu nádorů

4 Regresivní změny

4.1 Poruchy metabolismu a hromadění metabolitů

4.3 Nekróza

5 Zánik organismu

6 Zánět

6.2 Exsudativní zánět

SPECIÁLNÍ PATOLOGIE

1 Patologie opěrné a pohybové soustavy

2 Patologie krve a imunity

2.1 Anemie (chudokrevnost)

3 Patologie srdce, cév a lymfatického systému

3.1 Vrozené srdeční vady

3.2 Záněty srdce

3.4 Poruchy hemodynamiky

4 Patologie dýchací soustavy

4.1 Záněty

5 Patologie trávicí soustavy

5.4 Nemoci žaludku

5.8 Nemoci jater, žlučových cest a slinivky břišní

5.10 Poruchy výživy a metabolismu

6 Patologie vylučovací soustavy

6.3 Záněty

7 Patologie kůže a mléčné žlázy

7.3 Infekční dermatózy

7.8 Kožní nádory

8 Patologie pohlavní soustavy

8.1 Patologie mužského reprodukčního systému

8.2 Patologie ženského reprodukčního systému

8.3 Sexuálně přenosné infekce

9 Rizikové těhotenství

9.3 Gestózy (těhotenské toxikózy)

10 Fetopatologie

10.3 Genetické defekty

11 Novorozenecká patologie

12 Patologie endokrinního systému

12.1 Hypofýza

12.2 Štítná žláza

12.4 Nadledviny

12.5 Langerhansovy ostrůvky

13 Patologie smyslových orgánů

13.2 Patologie oka

14 Patologie nervového systému

14.2 Poruchy oběhu v CNS

14.3 Traumatická poškození CNS

14.4 Neúrazová poškození CNS

14.5 Záněty

14.6 Degenerativní onemocnění CNS

14.8 Funkční poruchy CNS

Literatura