Přeložila:

OLAJDA HABÁSKOVÁ

Raine Miller: Napravený prostopášník

Vydání první

Copyright © 2012 by Raine Miller

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2018 jako svou 2154. publikaci

Přeloženo z anglického originálu The Undoing of a Libertine vydaného

nakladatelstvím Siren Publishing, Inc., v roce 2012

Český překlad © 2018 Olajda Habásková

Odpovědná redaktorka Renata Heitelová

Korektorka Daniela Čermáková

Ilustrace na přebalu © 2018 Martina Černá

Přebal a vazba © 2018 Martina Černá

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-0778-7 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-0779-4 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2018

Raine Miller

Napravený prostopášník

VĚNOVÁNÍ

Věnováno Ghardianovým.

Vynikne víc ta živá kniha lásky,

až, svázána, se po tvém boku zaskví…

William Shakespeare, Romeo a Julie (1595)[1]

1 SHAKESPEARE, William. Romeo a Julie. 9. vyd. (v Orbisu 2.). Přeložil Josef TOPOL. Praha: Orbis, 1964.

KAPITOLA 1

… Svobodomyslně a překrásně zpívám.

Mé verše jsou pravým obrazem mé mysli.

Pořád v pohybu, stále toužící po změně.

Michael Drayton, Idea (1619)

Září 1837

Londýn

Pořádný orální sex vždycky potěší. Dokonale uspokojivé, pomyslel si. Opravdu to potřeboval. Hodně. Jako obyčejně se sex odehrával přesně podle jeho představ – na plný plyn, drsně, a vůbec ne něžně.

Odjakživa upřednostňoval tvrdý sex a kurtizány s jejich ohebnými těly byly přesně podle jeho gusta. Nikdy neměl problém dostat to, po čem toužil. Vždyť tlukoucí srdce rozkoše pumpovalo celým Londýnem. Pokud si někdo ve městě nedokázal najít, co potřeboval, měl nejspíš pekelnou smůlu.

Jeremy Greymont se opřel o čelo postele a vyčerpaně si oddechl. Alespoň pro tuto chvíli byl uspokojen. Věděl, že ten pocit nevydrží dlouho. Nikdy tomu tak nebylo. Nečekal nic jiného, když jen zaplatil neznámé osobě, se kterou si užil, a zamýšlel na ni zapomenout v okamžiku, kdy se jeho pýcha ocitne zpět v kalhotách.

Rozhlédl se po místnosti a snažil se vidět to, co měl doopravdy před očima. Pokoj byl vkusný, vytapetovaný do tmavě zelené barvy. Nábytek vyrobený z tmavého dubu působil docela čistě. Pro něj jen to nejlepší, že ano? Ale když přehlédl výzdobu, spatřil jen pokoj. Pokoj na šukání. Jen místnost s postelí určenou pro tělesný akt mezi dvěma lidmi, kteří se takto navzájem využívali.

Využívání bylo to správné slovo. Když se nad tím Jeremy více zamyslel, nešlo o nic jiného než o prostý obchod. Účelný obchod, kdy za nemalý peníz dostal k užívání tělo. Podle Jeremyho šlo rozhodně o účel. V tomhle byl velmi opatrný. S každou kurtizánou vždy používal ochranu. Žádné neštovice, kapavka, ani levobočci. Nepotřeboval starosti, které by mu zatěžovaly svědomí.

Jakmile si Jeremy s jednou dívkou užil, obvykle už si ji znovu nevyžádal. Opakovaný sex byl vzácností. Hledal jen fyzické potěšení. Tak to chápal a respektoval. Všemu dalšímu se vždycky vyhýbal, ale stejně si s tím moc starostí nedělal. Bylo téměř nemožné udržovat vztah, když se oba lidé po vášnivém dovádění v posteli už nikdy neviděli. Takhle přesně si to přál.

Jeremy přemýšlel, zda vůbec dokáže milovat ženu. Zcela jistě necítil nic podobného romantickému vztahu s kteroukoli z žen, kterou dostal do postele. A že jich měl mnoho. Jeremy měl rád ženy, obdivoval jejich přednosti, užíval si rozkoše z jejich těl a užíval si pořádně. Ale nikam dál nebyl ochoten zajít.

Po chvíli přemítání si Jeremy uvědomil, že tvrdý sex, který právě zažil, nebyl až tak uspokojivý. Pokud by měl být upřímný, vyhodnotil by ho jako vzdálený a protivný. Tak co tu pořád ještě dělá? Projel jím podivný pocit. Vstaň. Zmiz! Vypadni z tohoto místa a už se sem nevracej! Tady nic nenajdeš, a přece nechceš být jako… on.

Jeremy dorazil dnes v noci do tohoto nevěstince, aby ze sebe setřásl napětí. Měl za sebou jednání se svým dědečkem a cítil se jako pytel hoven. Potřeboval se uvolnit. Ztěžka si povzdechl, oblékl se, poděkoval své společnici za dobře odvedenou práci a odešel hledat uvolnění jiného druhu.

Když si démony nedokázal z hlavy vyšukat, možná by pomohla méně intimní radost. Trocha whisky by mu mohla vylepšit náladu, pomyslel si, zatímco procházel vlahou podzimní nocí.

Usadil se U hříšné kozy a společnost mu dělala jeho osobní láhev skotské a myšlenky. Jeremy toužil dokázat dědečkovi, že je zodpovědný a bere svět vážně. Neměl v úmyslu se tomu vyhýbat, ale po třech letech už mu docházel čas na demonstrování toho, že rodinné povinnosti nebere na lehkou váhu. Čas pracoval proti němu, to věděl, ale pomyšlení, že se usadí s někým jen proto, že musí, ho štvalo víc než sebeuspokojování. Chtěl, aby ona byla ta pravá. Ale co to k čertu znamená? Pravá? Aby byla ta pravá pro něj, nebo aby se hodila pro tu roli? V tomhle pátrání se cítil naprosto bezmocný. I když ve skutečnosti zatím nikoho nehledal, nevynaložil žádné úsilí.

Jeremy si poposedl a přemýšlel o rozhovoru s dědečkem.

„Musíš zajistit pokračování rodu, synku! Je to tvá povinnost už od narození. Najdi si dobrou ženu a zploď s ní dědice. A už si s tím zatraceně pospěš. Nebudu tu navždycky.“

Kolikrát už slyšel tyhle žvásty? Jeremy se ušklíbl, zaklonil hlavu a přemýšlel, jak šťastný by dědeček byl, kdyby se skutečně oženil, a ještě k tomu s ženou dobrého postavení. Bože, oba jeho prarodiče by byli štěstím bez sebe. Chtěl, aby na něj byli hrdí, ale základní problém byl, že za celý svůj život moc takových žen nepotkal. Žen z dobré rodiny.

Kde si má najít družku? Kde vůbec začít hledat? Ženy, se kterými se vídal, rozhodně neměly pokrevní linii vepsanou do pergamenu. Potřeboval pannu, a už jen to pomyšlení ho přimělo obrátit oči v sloup. Zatraceně, co budu dělat s pannou? Přesně. Mít v posteli nevinnou ho vůbec nelákalo. Zejména vzhledem k tomu, jak měl rád sex. Rychlý a tvrdý, to byly jeho jediné parametry. Nedokázal si představit dělat něco takového s nevinnou pannou. Pravděpodobně by ji vyděsil k smrti. Narodil se bohatý a s postavením, s titulem barona, který jednoho dne zdědí. Ten den se blížil každým rokem. Soustavný tlak na to, aby dostál své povinnosti a zajistil rod, mu na to nedovolil na delší čas zapomenout. Předpokládal, že bude muset podstoupit na té cestě oběti, ale nebyl spokojený, protože to k ničemu dobrému nevedlo. Kdyby jen dokázal najít někoho vhodného s jedním nebo dvěma dětmi, nastěhoval by si ho domů a pak by mohl pokračovat ve svém zhýralém způsobu života, aniž by se o nové nájemníky musel nějak moc starat. Jeremy věřil, že soužití s ním by bylo bezproblémové, vyžadoval by pouze možnost zplodit zákonného dědice, kterého potřeboval. Jakmile by se dítě narodilo, jeho drahá manželka by si mohla dělat, co se jí zlíbí. Měla by vysoké postavení ve společnosti i peníze, které by jí vykompenzovaly nedostatek jeho pozornosti. Nebyl žádné monstrum… jen člověk.

Když si Jeremy vybavil, jak opovrhuje londýnskou smetánkou, zlověstně se ušklíbl. Už teď sotva dokázal tolerovat požadavky společnosti. Bylo jeho povinností dostavit se na několik společenských událostí během sezony. Jen pomyšlení na ta muka bylo nesnesitelné. Znechucené pohledy, nepříjemné štěbetání za zády a intriky o pozice u moci se mu hnusily. A navíc ještě pohledy po společnosti toužících matrón, které se snažily zajistit dobrou partii pro své potomky. Vyhýbal se tomu celá dlouhá léta.

Nyní se ale zdálo, že se bude muset začít opravdu ohlížet po nevěstě, nutit se navštěvovat plesy a večeře. Cítil, že ho začíná bolet hlava.

„Greymonte, co ten protáhlý obličej?“ Nečekaně se za ním objevil jeho přítel Tom Russell. Podle obvyklého veselého výrazu si už dopřál několik skleniček, dámskou pozornost i partičku karet. Ne nutně v tomto pořadí. Vše tak typické pro pánskou večerní jízdu pro muže hledajícího rozptýlení.

„Mluvíš o mně?“ Jeremy usrkl ze skleničky.

„To si piš, chlape. Úplně tě obklopuje aura rozmrzelosti.“ Russell se posadil. „Doufám, že to není nakažlivé,“ pronesl opatrně.

Jeremy se na svého přítele ušklíbl. Russell měl skvělý dar změnit každou situaci v zábavu.

„Nevěděl jsem, že jsi tady. Řešíš pracovní záležitosti?“

„Dalo by se říct.“ Jeremy nalil druhou sklenku a poslal ji k Russellovi.

„Jsem překvapený, že tě tu vidím v tuhle hodinu. Na tebe je brzy.“ Russell si podezřívavě prohlédl láhev skotské. „Dnes večer žádné sladké rozptýlení?“

„To už mám za sebou.“ Jeremy zvedl oči, pokrčil rameny a pomyslel si, že to ve skutečnosti žádné velké rozptýlení nebylo.

„No, myslím, že pokud jsi odčerpal svou dávku tělních tekutin, měl bys vypadat spokojeněji. Co se s tebou k čertu děje?“

„Ach, nic, co by nevyléčila vhodná manželka a dědic,“ poznamenal Jeremy suše.

„Sir Rodney už utahuje smyčku? Dává ti ultimáta?“

„Bojím se, že ano, Russelle. Potřebuju si najít družku a oženit se. Čím dříve, tím lépe. To je podstata toho všeho.“

„Chmm,“ zamumlal Russell zamyšleně. „Hlavně se o tom nezmiňuj před mým otcem,“ varoval ho. „Vnutí ti Georginu dřív, než si uvědomíš, že se tak stalo.“

To přitáhlo Greymontovu pozornost. „Georginu, tvou mladší sestru?“

„Aaaano, už to není žádné dítě.“

„Vyrostla?“

Russell se pousmál. „To bych řekl. Už je jí jednadvacet a další narozeniny má v lednu.“

Jeremy se mezi řečí snažil vybavit si vzpomínku na tu dívku.

„Georgie se ale moc vdávat nechce. Vadí jí, jak je náš otec všetečný a tlačí ji k oltáři. Je pevně rozhodnutý ji co nejdříve provdat. Říká o ní, že je divoká jako čertice a toulá se po okolí jako cikánka. Neschvaluje ani její sportovní aktivity. Myslí si, že se po boku manžela a s dětmi usadí.“ Russell pokrčil rameny. „Ale myslím, že se jí jen chce zbavit, aby si nemusel připomínat…“ Russell se zamračil a ztichl.

„Co?“

„To, že Georgie jako dospělá vypadá úplně jako naše matka. Připomíná si, o co přišel,“ vysvětlil Russell a zamrkal očima.

„Ovšem ona za to nemůže, že vypadá jako tvá matka, ne? A co je špatného na jejích sportovních zálibách?“ zeptal se Jeremy, kterého ta konverzace najednou začala zajímat.

Vzpomínal na Georginu Russellovou jako na mladou dívku, která byla vždy doma, když přijel na návštěvu na Oakfield. Určitě milovala jízdu na koni a lukostřelbu, viděl ji to dělat při mnoha příležitostech. Věděl také, že ráda kreslí. Vybavoval si ji se skicákem v ruce, jak nejprve pečlivě pozorovala scénu a pak obratně uhlem vykreslila krásy přírody. Plavovlasá, pěkná, tichá a nezávislá, tak si ji pamatoval. Inteligentní, ne hloupá a s prázdnou hlavou jako většina dívek z vyšší společnosti. Už to budou roky, co ji naposledy viděl. A musel si přiznat, že zatoužil poznat, jaká je teď.

„Nic. Alespoň já si myslím, že na jejích sportovních zálibách není vůbec nic špatného. Georgie je milá, svobodomyslná, nebude sedět celý den doma a spokojeně vyšívat polštáře. Naše matka zemřela, když byla ještě dítě, a otec po matčině smrti nevěnoval moc velkou pozornost ničemu. Chce Georgii provdat a poslat ji z domu, ať už se jí to líbí, nebo ne.“

„Už ji někdo požádal o ruku?“

„Jeden, ale naprosto odporný. Znáš lorda Pelltona?“

„Kriste, jen toho ne!“ Jeremy se ani nesnažil skrýt své znechucení. „Je naprosto dementní a pro ni také příliš starý.“ Při pomyšlení na to, jak se ten zvrhlík plazí po těle Georginy Russellové, se mu zvedl žaludek. Jak politováníhodná ztráta takové dokonalé ženy. Jeremy se otřásl nad představou, která se mu objevila v hlavě.

Tom Russell se zasmál. „Odmítla ho. Způsobila doma obrovský rozruch a od té doby je prakticky v domácím vězení. Náš otec a Pellton spolu studovali na univerzitě. Otec si myslí, že by měla být poctěna, a pořád se ji snaží přesvědčit, aby se sňatkem souhlasila. Říká, že když si nechce vzít Pelltona, musí dostát své povinnosti a najít si někoho jiného vhodného, s kým se usadí. A to tak brzy, jak jen to bude možné.“

„Tvá sestra musela mít dobré tušení, když Pelltona odmítla. Je to špinavé prase.“

„Svatá pravda, Greymonte,“ Russell se pohladil zamyšleně po bradě a pak se jeho oči rozzářily skvělým nápadem. „Už to mám. Proč se s ní neoženíš ty? To by z nás byli bratři.“ Tázavě nadzdvihl obočí a potom sjel pohledem k Jeremyho pasu. „Musel bys samozřejmě omezit ty své kurtizány. Je to přeci jen má sestra. Nevím, jak dobře by brala tvoje sklony…“

Jeremy zíral na svého přítele. V jeho tváři se muselo zračit překvapení, protože Russell zmlkl a na obličeji se mu objevil ďábelský škleb. Russell byl očividně svým nápadem pobaven. Jeremy mlčel a vstřebával ten návrh, i když se mu vůbec do ničeho nechtělo, ani teď, ani v budoucnu.

Russell pořád nadšeně blábolil: „Ty bys splnil svou povinnost vůči rodině, mému otci by se splnilo přání a Georgie by s tebou byla šťastnější, to vím!“ Poplácal Jeremyho po zádech. „Vidíš, můj příteli, právě jsem ti vyřešil problém.“

Jeremymu při ráně do zad vyšplíchl obsah skleničky. Dubová vůně alkoholu ho polechtala v nose a to ho uklidnilo.

„Nikdy jsem tě nepovažoval za intrikána, Russelle. Tvá chytrost překračuje hranice většiny osob – jen se chováš jako lstivý idiot.“

„Můj příteli, nemohu se s tebou přít. Sedí to na mě. Je to taková legrace být chytřejší, než si lidé myslí.“ Tom pokynul skleničkou k pozdravu a pak ji vyprázdnil.

Během jejich hry v karty se Jeremy rozhodl, že přijme pozvání Toma Russella na střeleckou slavnost na Oakfieldu. Nebo to alespoň použije jako záminku. Návrh jeho přítele jej doopravdy zaujal. Nyní, když se zdálo, že je osivo zaseto, chtěl Jeremy vyrazit ihned. Čím více o Georgině Russellové přemýšlel, tím lépe si ji dokázal představit jako ideální kandidátku na pozici manželky. Pochází z dobré rodiny, přinese slušné věno, není příliš mladá ani stará, je pohledná, má sympatické příbuzné a podle toho, co Russell říkal, má pořád ráda přírodu, a tudíž jí nebude vadit, když nebudou navštěvovat nekonečné společenské bitevní pole londýnské smetánky. To samo o sobě ji v jeho očích vyzdvihovalo. Vypadala jako skutečný klenot. Rozhodl se, že tam půjde, zhodnotí situaci, znovu ji spatří a zkusí ji lépe poznat. Po pravdě řečeno, naposledy ji viděl, když jí bylo šestnáct. Jeremy si vybavoval, že se mu líbila už tehdy, jako malá. Jaká bude teď? Jak se bude on líbit jí? Přemýšlel. Mohl by se jí líbit? Ano, to by bylo dobré. Georgina Russellová… Jeremy poprvé ucítil záblesk naděje.

Table of Contents

copyright

titul

VĚNOVÁNÍ

KAPITOLA 1