Dobre organizovaný netvor (ukážka)
Author: Ondrej Herec
Date: 2012-05-20 22:00:00+00:00
Keywords: Romance

Objavte úžasný svet elektronických kníh na:

www. ibookmarket. sk

www. ibookmarket. cz

ebook Copyright © 2012 iAdverti

ebook creator © 2012 iAdverti

All rights reserved.

Vydalo Literárne informačné centrum

Námestie SNP 12 , 812 24 Bratislava www. litcentrum. sk

Kniha vyšla s podporou Literárneho fondu

PRVÉ VYDANIE

Zodpovedná redaktorka Viera Švenková

Návrh obálky a grafická úprava Martin Vydra

© Ondrej Herec 2010

Cover design © Martin Vydra 2010

No part of this book may be reproduced in any form or by any electronic or mechanical means including information storage and retrieval systems, without permission in writing from the author. The only exception is by a reviewer, who may quote short excerpts in a review.

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie nemôže byť reprodukovaná, uložená vo vyhľadávacom systéme alebo rozširovaná žiadnym spôsobom a v žiadnej forme bez predchádzajúceho súhlasu vydavateľa.

www. iadverti. com

ISBN 978-80-8119-049-0

Poďakovanie

Filipovi D. Štépánkovi ďakujem za odborné podnety. Za bibliografickú pomoc ďakujem MVDr. Dane Krejčovej, za podporu pri zhromažďovaní materiálu ďakujem Mgr. Viere Polčíkovej a Christoferovi S. Eleycsovi, M.B.A., ktorému vďačím aj za korektúru anglického resumé. Ďakujem fanom aj odborníkom mimo fandomu, ktorí mi pomohli overiť faktické údaje. Ďakujem redaktorke a pracovníkom Literárneho informačného centra, ktorí mi pomohli dať textu súčasnú podobu.

I. ČASŤ — DOBRE ORGANIZOVANÝ NETVOR

Právnická osoba je organizácia osôb alebo majetku, ktorá sa vytvára s určitým účelom a ktorej objektívne právo priznáva vlastnú právnu subjektivitu. Osobou v právnom zmysle je fyzická alebo právnická osoba, prípadne aj predmet spôsobilý mať práva a povinnosti.

Wikipédia

Nijaký stroj nefunguje tak presne a lacno ako aparát zložený z ľudí.

Max Weber

Za každým príbehom možno vystopovať nejakú organizáciu, aj keď sa v ňom nevyskytuje priamo. Organizácie sú zdrojmi príbehov: nemôžu existovať bez rozprávania, nie sú to prázdne priestory ani nemé aparáty. Príbehy o organizáciách poskytujú možnosť nazrieť do ich fungovania a zmien, do ich pôvodu a zániku, politiky a kultúry. Každý príbeh sa opiera o niektorý variant organizovanej štruktúry, či to je firma, politická strana, alebo armáda, škola, rodina a pod. Rozprávanie o organizáciách pohľadom znútra organizácie a rozprávanie o nich pohľadom zvonka sú dve strany jednej mince. Skúma ich odbor organizačných disciplín, ich riadenia, stratégie, vnútorného prostredia, vzťahov medzi jednotlivcom a organizáciou, vzťahov medzi organizáciami navzájom, komparácie rôznych typov organizácií a i. Príbehy nie sú len indikátormi organizácií, ale samy ich konštituujú: organizácia produkuje vedomosti, schopnosti, činnosti a predmety z vlastného naratívneho systému, z písaných dokumentov aj nepísaných pravidiel, z komunikácie medzi výskumníkmi, manažérmi, klientmi, obchodníkmi aj so širším sociálnym prostredím (pozri napr. Boje 1988).

Narastajúci odborný záujem o príbehy týkajúce sa organizácií je súčasťou tendencie k naratizácii organizačnej teórie, k dôrazu na reč, metafory, rozprávanie a príbehy nie ako o súčasti superštruktúry opretej o materiálnu realitu organizácie (o techniku, zamestnancov atď.), ale skôr ako súčasti podstaty organizácie. Ako o pilieroch organizácií sa štandardne uvažuje o ich evidentných prvkoch, o hierarchii, administratíve, autorite a moci. Dôraz na symbolickú dimenziu ich spochybnil. V duchu lingvistickej tendencie spoločenských vied sa mnohé sociálne a psychické javy skúmajú ako rečou konštituované, udržiavané a transformované konštrukty: „... budovy sa stavajú, produkty sa vyrábajú, služby sa poskytujú vďaka organizačnému rozprávaniu a nad jeho rámec. Ústrednými zložkami organizácie a organizovania sú teda diskurz a rozprávanie... ale aj nediskurzívne konanie“ (Hardyová, Lawrence a Phillips 1998, s. 63). Organizáciu netvorí súhrn zamestnancov, ale spôsob ich správania. Rozprávanie je druhom správania a z rozprávania o organizácii sa o nej môžeme veľa dozvedieť:

•Mnoho príbehov rozpráva o organizáciách a udalostiach v ich vnútri;

•Príbehy prehlbujú poznanie organizácií a podnecujú učenie sa organizačnému správaniu;

•Príbehy môžu podnietiť organizačné zmeny k lepšiemu aj k horšiemu;

•Príbehy účinne podnecujú synergický efekt, upevňujú solidaritu, sústreďujú kolektívnu energiu a uvoľňujú tvorivosť.

•Organizácia sa nedá viesť bez usmerňovania názorov a emócií. Riadiace techniky sa opierajú o príbehy, alegórie, heslá, metafory a iné naratívne prostriedky.

PRAVDA PRÍBEHU

Pravda príbehu nespočíva v jeho presnosti, ale v jeho zmysle.

Aristoteles

Z rozprávania o organizácii sa môžeme veľa dozvedieť aj o rozprávačovi a publiku. Ľudia odnepamäti pociťovali, že ich život ovládajú organizačné štruktúry. Život v organizovanom prostredí vyjadrovali v príbehoch. Organizácia bola pre nich viac než podmienkou života, bola samotným životom. Poriadok spoločnosti bol zároveň kozmickým poriadkom, jeho porušenie hrozilo zánikom vesmíru. Pôvodca vzbury proti bohom sa buď povzniesol na boha nového poriadku, alebo musel byť odstrašujúco potrestaný. Ľudia vždy mali príbehy o organizáciách obsahujúce múdrosť vekov a nové príbehy sa nikdy neprestali rozprávať a písať. Črty tradičných a moderných organizácií sa v nich zväčša prelínajú, no cieľom príbehu nie je vedecký výskum, ale poznanie zmyslu.

Organizačné príbehy v užšom zmysle sú texty, zvyčajne s dejom, ktorý spája postavy súvisiace s organizáciou. Môžu byť založené na skutočných udalostiach alebo na fiktívnych historkách a postavách. Možno z nich vyčítať aj také vlastnosti organizácie, ktoré by ináč ostali skryté. Mumford (1934) uvádza ako predobraz organizácie továrenskej výroby model kláštora s disciplínou jednotlivca v mníšskej hierarchii, rutinnou deľbou práce a času, detailnou reguláciou činnosti a špecializáciou funkcií. Identifikuje kontinuitu vlastností a fungovania organizácie, ktorá však nemusí byť vzorom všetkým iným organizáciám. Organizácie fungujú podľa všeobecných aj špecifických princípov a vzťahov. Logika fungovania organizácie si vyžaduje, aby každá organizácia fungovala podľa princípov zaručujúcich jej existenciu. Ak má moderná továreň niektoré organizačné črty stredovekého kláštora, neznamená to, že kopíruje špecifické štruktúrne princípy jeho organizácie, ale iba to, že jej fungovanie podlieha všeobecným zákonitostiam organizačného života.

Organizácie sa historicky menia a menia sa aj v príbehoch, vo fantastickej literatúre a filme; menil sa aj pohľad na organizáciu ako na príbeh, ktorý rozpráva sám seba. Nezdôrazňuje len prevahu organizácie nad jednotlivcom, ale aj paradoxnú povahu organizačného života. Podriaďujeme sa organizačnej rutine, aby sme ju zmenili a ovládli. Z paradoxov vznikajú krízy, ktoré môžu organizáciu zmeniť.

Ku konštitutívnym charakteristikám diela P. K. Dicka patrí fantastické ozvláštnenie organizačnej reality. Dicka mnohí považujú za zakladateľa postmodernej fantastiky, lebo pretvoril banalizovanú modernú fantastiku na literárny pendant uvažovania postmoderných filozofov. Jeho diela sú organizačné narácie, fungujúce ako umelecké varianty moderných organizačných narácií aj teórií (De Cock 2005). Fragmentárna štruktúra Dickových diel je plná „voľných koncov“ a nedopovedaných príbehov. Podľa Czarniawskejsi naratívna štruktúra vyžaduje nepredvídateľnosť. Údajné zlyhanie sociálnych vied (zlyhanie pri formulácii zákonov a v dôsledku toho zlyhanie prediktívnosti) je preto ich najväčším úspechom (Czarniawska 2004).

NETVORY ORGANIZÁCIE

Bolo by totiž nepochopiteľné, keby sa niekto domnieval, že štátnické umenie alebo rozumnosť sú najvyšším vedením, veď človek predsa nie je najlepšou a najvyššou bytosťou vo vesmíre.

Aristoteles

Spoločnosť odoláva prírode, mocnie a bohatne vďaka schopnosti organizovať sa. Cenou, ktorú za to platí, sú organizovaný útlak a organizovaný zločin. Organizácie ovládajú hospodárstvo, politiku, vedu, prácu, rodinný aj susedský život, duševný aj fyzický priestor. Fyzicky sa skladajú z ľudí a predmetov. Právnické osoby existujú len virtuálne ako súhrn formulácií podliehajúci ustanoveniam zákona. Organizácia nemôže zomrieť, všetky jej súčiastky sú zameniteľné. Niet osamelého hrdinu, ktorý by zvíťazil nad organizáciou, hoci jej môže vzdorovať. Proti komplikovanej organizácii nemôže bojovať jednotlivec, len iná organizácia. Život korporácie nezávisí od životov jednotlivcov, z ktorých sa skladá.

Hororový potenciál organizácie spočíva v jej schopnosti anonymne ovládať človeka, a ešte viac v schopnosti zaobísť sa bez neho, nahradiť ho alebo prispôsobiť vlastným cieľom. Vrcholom organizačného hororu je otrok, sluha bez vlastných snov a ambícií, ktorý túži byť dokonalým nástrojom, nechce poznať slobodu ani ciele svojho pána. Páchnuci dych upíra infikoval organizáciu, ale obeťou je jednotlivec.

Organizačný netvor sídli v architektúre mesta, moderné inštitúcie sú jeho brlohy: väzenia, továrne, školy, nemocnice, bludiská úradov, rozpadávajúcich sa štvrtí a sídla mafií. Ikony metaforickej stratégie organizačného hororu, archaické strašidlá mýtov, legiend a rozprávok blúdia v továrňach, v davovej psychóze burzy, v mediálnom spravodajstve. Duchovia, upíri, vlkolaci a zombie strašia vo svete techniky a výroby. Aj keby sme si odmysleli priemysel zábavy, stačí si pozrieť spravodajstvo a reklamy. Ako horor možno predstaviť bandu mladistvých, konzervatívnu tradíciu ako hrozbu pokroku, prestavbu miest, ktorá ničí minulosť, aj zradu ideálov, ktoré kontrakultúra so ziskom predáva ako vzburu. Horor má všetky farby, no ak vám stačí čierna...

Zábava ani umenie nie sú veda a horory nie sú odborné analýzy skvelého nového sveta, identifikujú však hegemóniu organizácií. Horory o organizáciách sú príznakom organizačnej kultúry. Zábava, umenie aj subkultúry tu tematizujú zlo, strach, hrôzu, šialenstvo, znetvorenie, smrť, chorobu, násilie a zvrhlosť. Základom dramatického efektu je obraz reality deformovanej organizáciou. Rozprávka je degenerovaný mýtus, ktorý stratil sakrálne poslanie. Autori súčasnej fantastiky rozprávajú smutné a strašidelné príbehy ako rozprávky, ale realistickejšie a často bez rozprávkového happy endu.

Netvor kráča dejinami

Netvory odzrkadľujú každodenný život. Nijakú spoločnosť nie je ťažké vidieť ako organizovaný horor, najmä pri pohľade zdola alebo zvonka, optikou iných organizácií. V organizáciách sa skrývajú hrôzy kozmického chaosu aj usporiadania spoločnosti. Netvor vzdoruje spoločenskej hierarchii. Metamorfózy desu oslavujú hrôzy civilizácie ako jej podstatu, celebrujú temné roztopaše zločinov. Ikonografia zúrivých túžob podvedomia, noc a samota, dvojníci, cudzinci a besné zvery, šialení vrahovia a sexuálni devianti, hroby, cintoríny, strašidelné domy, rumoviská, labyrinty a krútňavy vyjadrujú dôverné spojenie netvora s organizáciou spoločnosti. Dobre organizované netvory reprezentujú ekonomické násilie trhu aj útlak totalitných štátov, lož, podvod a zločin, vedecky organizované zločiny proti prírode a človeku. Príbehy o organizáciách často vyjadrujú nedôveru k podnikom, k obchodu a politike.

Postavy, ikony a klišé organizačného hororu mutovali so strachmi a nádejami doby. Pustá hora sa stala strašidelným domom a ten sa premenil na mesto či továreň. Rúhavého alchymistu zamenil šialený vedec, zlého mnícha ľahostajný byrokrat, spustnutého šľachtica bezohľadný kapitalista. Netvory nie sú len strašidelní dvojníci, homunkulovia, Golemovia a upíri. Niektoré tabu majú azda všetky spoločnosti, ale každá kultúra má iný systém zákazov. Netvory ukazujú tmu vo svetle, reprezentujú sociálne vzťahy, ich predstaviteľov a inštitúcie. Hororové metafory organizácií sú znamením doby, jasnozrivé záblesky v slepote, ktorú produkujú organizácie priemyslu zábavy, aby zastreli vlastnú tmu. Filmy ako Metropolis, Blade Runner, Westworld, sága o Votrelcoch či trilógia o Terminátoroch takmer sto rokov opisujú pochabé spoliehanie sa na hospodárske a politické organizácie.

Organizácia je netvor

•Je na rozhraní medzi ľudským a neľudským: vytvorili ju ľudia z ľudí, ale nie je to človek;

•je viac ako súčet ľudí, z ktorých sa skladá, je to spôsob správania, odcudzený ľuďom;

•porušuje tabu, nič pre ňu neznamená vražda, lúpež, klamstvo, poníženie človeka;

•prisvojuje si ľudí, degraduje ich na súčiastky a používa na vlastné ciele;

•strážca sociálneho poriadku kladie otázku o pôvode nešťastia ľudí v spoločnosti;

•deštruktívny aj tvorivý chaos zvestuje krízu kategórií, žiada si rozdiely v rovnosti, protirečí hierarchii svojou hierarchiou, vnútornou integráciou odoláva vonkajšej integrácii;

•ponúka na prehodnotenie vnímania, na skúmanie neznámeho, vlastnou racionalitou a logikou ohrozuje poriadok sveta;

•určuje hranice stability aj mobility, delimituje sociálny pohyb; zároveň vystupuje ako vonkajšie ohrozenie;

•je kľúčom k pochopeniu kultúry, ktorá ju zrodila; stelesňuje miesto a čas, strach, túžbu a strašidelne nezávislú fantáziu;

•premenlivo uniká trvalej deštrukcii, staré netvory striedajú nové, netvor organizácie sa vždy vráti, objavuje sa vždy, všade a v mnohých podobách;

•transcendentný netvor existuje len symbolicky: je myšlienkovým konštruktom zrodeným na križovatkách metafor, nemá materiálnu podstatu, ale má moc nad realitou (Matrix).

•človek v zrkadle organizácie vyjavuje svoje vlastnosti a v boji proti nej schopnosť ostať človekom: víťazstvo hrdinu nad organizáciou patrí k príbehu;

•spásu možno hľadať v úteku, ale utečenec sa stane korisťou;

•od organizácií niet úniku. Pohľad do zrkadla organizačného netvora ukazuje, ako nám chlpatie tvár a rastú špicaté zuby (Cohen 1996).

POLITICKÍ BOHOVIA

Vedome som sa zaujímal o politické, národné, kultúrne a iné hranice, o ich zdanlivú nepreniknuteľnosť a skutočnú priepustnosť.

China Miéville

Múdrosť je veda, ktorá vysvetľuje istý druhpríčin a počiatkov.

Aristoteles

Bohovia babylonského mýtu Enuma Eliš sú politici. Z prvo t ného chaosu sa vynoril poriadok, keď prvý božský pár, Apsu a Tiamat, zrodil mladšie božstvá. Buriči provokovali ochrancu Apsua, aby sa stal netvorom a zabil ich skôr, než oni zabijú jeho. Múdry boh Ea sa to dozvedel, zavraždil ho a mladí sa stali netvormi ako on. Tiamat sa rozzúrila a stvorila armádu, aby pomstila manžela a udržala si kráľovstvo. Bohovia sa zľakli a požiadali Apsuovho syna Marduka, aby bol ich vojvodcom. Marduk zvíťazil, rozťal Tiamat na dve polovice, z ktorých vzniklo nebo a zem. Z vojnového zmätku vystúpil nový poriadok. Upevnila ho vražda otca Apsua a pramatky Tiamat.

Je poriadok hodný obetí? Stojí porážka starej predstavy o živote za obetovanie starých aj nových netvorov?

Pre Tiamat určite nie: pod vládou Apsua bola spokojná, no Marduk ju zabil. Sú medziobdobia chaosu vo večnom cykle premien poriadku hodné výsledku? Bol krvavý chaos Francúzskej revolúcie a krvavý poriadok po nej lepší než krvavý predrevolučný poriadok? Odpoveď je skrytá v otázke: „Pre koho?“

Ustrnuté teokracie pred tisícročiami ovládala hierarchia bohov. Centrá sociálnej kontroly komunikovali so spoločnosťou hromadnou sugesciou ako hmyz feromónmi. Mýtickí hrdinovia nemali vedomie jednotlivcov, v Iliade nenájdeme sebauvedomenie (Jaynes 1976). Achilles, Agamemnón, Hektor, hrdinovia trójskej vojny sa podobali robotom ovládaným bohmi. Ich rozhovory s bohmi v Iliade nie sú poetický výmysel, ale opisy skutočných zážitkov, naozaj videli bohov a počuli ich príkazy a bohovia spievali epické verše ich ústami (ako niektoré dnešné obete psychických porúch). Bohovia sa zjavovali, vizuálne halucinácie spojené s hlasmi mali podobu žiarivého svetla alebo hmly ako Tetida pre Achilla. Mykénčanom oznamovala úmysly bohov aura a hlas božskej autority. Výrazy „poslúchať, poslušnosť“ súvisia so slovami „počuť, počúvať“.

Bohovia jedli, pili, tancovali, milovali sa a bojovali. Pri živote ich udržiavala poslušnosť ľudí a rituály. Halucinácie mali mocenskú hierarchiu od ľudu cez vojakov a kňazov po vládcov, ktorí ako najvyššie pozemské autority priamo komunikovali s bohmi. Posvätná hierarchia bola hrádzou proti anarchii a lepšie organizovaným spoločnostiam, ktoré poslušnejšie vykonávali príkazy bohov. Organizácia halucinovala svoju moc.

Úpadok organizácií, ktoré halucináciami stmeľovali spoločnosť, spochybnil autoritu bohov: „Moja bohyňa ma sklamala a nezjavuje sa mi. Prečo nás bohovia opustili? Nešťastia, ktoré nás stíhajú, sú trest za naše urážky bohov. Klesáme na kolená, prosíme o odpustenie. Nachádzame úľavu v návrate do sveta bohov“ (žaloba Mardukovi). Lenže to už boli iní bohovia a  iná komunikácia: zrodilo sa božstvo písma a  organizácie sa naučili materializovať pamäť, nezávislú od halucinácií. Organizácia schopná učiť sa objavila osobnosť.

Cieľavedomý Odyseus ľstivo polemizuje s bohmi, naučil sa žiť vo svete, kde sú proti osudu a ľudskej hlúposti bezmocní aj sami bohovia. V tomto katastroficky chaotickom svete žijeme aj my.

Obetovanie politického netvora

... veľký drak bol zvrhnutý a s ním boli zvrhnutí jeho anjeli.

Ján 12:9

Chaos je nevyhnutný, aby Boh z neho mohol stvoriť svet, a netvory sú direktívy chaosu, programujúce poriadok. Jánovo Zjavenie je víziou neba na zemi po porážke netvora: „A drak sa postavil pred ženu...aby zhltol jej dieťa," ale „dieťa bolo uchvátené k Bohu a k jeho trónu“ (Ján 12:4, 5). Nový politický systém zvíťazí nad starou organizáciou: „...veľký drak bol zvrhnutý a s ním boli zvrhnutí jeho anjeli“ (Ján 12:9). „Žena odetá slnkom, pod jej nohami mesiac a na jej hlave veniec z dvanástich hviezd...ťarchavá“ predstavuje politické znovuzrodenie, ktorým Boh nahradí Izraelitom rímske inštitúcie (Ján 12:1, 2).

Bez netvorov niet človeka, ale niekto (niečo) im musí čeliť. Obetovanie netvora je rituál na zachovanie poriadku. Pripomína, že netvor existuje a treba ho nájsť ako obeť. Rituály revolúcií obetujú starých netvorov, aby zrodili nových. Politika má vlastnosť netvorov – bojuje o moc. Poriadok neodstraňuje násilie, dbá len na víťazstvo lepšie organizovaného násilia a stráži zákonom posvätené sebectvo. Netvory chaosu sa zmenili na netvorov poriadku.

Starí bohovia sa menia na diablov, keď ich zvrhnú noví, keď si dobyvatelia podrobia iný národ, jeho bohov neraz vyhlásia za démonov (Freud 1922). V populárnej kultúre postindustriálnej spoločnosti po tisícročiach opäť ožili bohovia, duchovia a démoni ako ľudia (Gaiman 2001). Egyptské božstvá Anubis (boh pohrebného rituálu a strážca mŕtvych) a Thot (boh múdrosti a písma) riadia pohrebný ústav.

Nenastala apokalypsa, ktorú predpovedal Ján. Po vláde Peržanov prišli Gréci a Rimania a po nich prichádzali stále noví uzurpátori a despoti, ale utláčaní ľudia neprestali túžiť po spravodlivom súde. Apokalypsa ostala súčasťou našej kultúry.

NETVOR VLÁDY

Mýtus naznačuje, že Marduk nebude menším netvorom ako Apsu, „desivo neprirodzený nad každú predstavu“, že obetuje kohokoľvek, aby si udržal moc. Organizácia je organizácia. Bez ohľadu na sľuby jej cieľom je moc: netvora chaosu môže zabiť len netvor poriadku (Beal 2003).

Život v prírode je „úbohý, zúrivý a krátky“ a sociálny život je vojna všetkých proti všetkým (bellum omnium contra omnes – Hobbes 1642, 1651). Anglický filozof sa spoľahol na prirodzený egoizmus, na „vášne, ktoré ľudí vedú k mieru, na strach z bolesti a smrti, na túžbu po veciach potrebných na pohodlný život“ a na nádej, že ich možno získať poriadkom a poslušnosťou. Formuloval spoločenskú zmluvu, garantovanú mocou a zákonom: poriadok je „neprítomnosť vojny doma aj za hranicami“, spravodlivosť je vynútený sociálny poriadok. Netvor Leviatan má blahodarné účinky prirodzeného zla.

Hobbes videl súvislosť medzi netvorom, organizáciou a politikou. Spoločnosť pomenoval „Leviatan“ podľa biblického netvora, ktorému sa nevyrovná nič na zemi, všetko vidí a kraľuje všetkým deťom pýchy. Vlády a organizácie zabezpečujú poriadok netvora, lepší ako anarchia, cieľ, ktorý ospravedlňuje chaos ako prostriedok. Ak nahradíme slovo „moc“ výrazom „zisk“, opíšeme modernú korporáciu. Právnické osoby si nárokujú práva človeka, nemajú však jeho pocity, morálku ani povinnosti.

Organizácia predstiera moc. Korporácie sa opierajú o propagandu a dezinformácie. „Sila, ktorá vládne skupinám: imitácia, mimesis“ – je túžba maskovať sa (Girard 1986; ako Le bouc émissaire, 1982, pozri aj Le sacrifice, 2003). Dr. Bartholomew navrhol správnej rade koncernu zmeniť pravidlá novodobej gladiátorskej hry, dať zabiť najlepšieho hráča na svete Jonathana. Hlasovanie „sa“ zhrnulo anonymne: „rozhodnuté“ (Rollerball, Norman Jewison 1975, podľa poviedky Williama Harrisona Roller Ball Murder, 1973; Rollerball, John McTiernan 2002).

Štáty dokazujú silu pretekmi v zbrojení, aby hospodársky vyčerpali konkurentov. Organizácia demonštruje moc pred vlastnými obyvateľmi, aby sa ľahšie zriekli slobody a poslušnejšie prinášali obete. Moc nad niečím má ten, kto to dokáže zničiť (Herbert 1965). Najvyššou mocou je moc zničiť ľudstvo a najväčšími netvormi 20. storočia boli nukleárne veľmoci, ktoré si strážili monopol na výrobu a vlastníctvo jadrových zbraní. 20. storočie sa začalo ako storočie štátov. Skončilo sa ako storočie nadnárodných organizácií, ktoré by si ľahko kúpili celé štáty, keby nebolo lacnejšie kúpiť si politikov. Korporácie kontrolujú zdravotníctvo, potravinárstvo, kybertechniku, nanotechnológiu, génové technológie aj médiá. Vlády aj iné organizácie zatajujú svoje ciele a aktivity, predstierajú, že sú dobráckymi silákmi organizovanými pre blaho spoločnosti, a nie účelovými skupinami, ktoré spája boj o moc, peniaze a vplyv. Na zverejňovaní nebezpečenstva sa nezarába. Vysvetlenie demýtizuje netvora, bez záhady nie je hrozivou obludou, ale maškarou.

Podľa Hobbesa strach z iných ľudí donútil človeka združovať sa a hľadať bezpečnosť v štáte. Organizované násilie štátu poskytuje občanom relatívnu bezpečnosť a slobodu. Keď na to zabudneme, skutočnosť nám to pripomenie – ako Američanom útok na dvojičky 11. septembra 2001. Moc žije zo strachu a podriadenia; Leviatan to rád pripomína občanom útlakom a konšpiráciami elít. Aby prežil napriek vnútorným nepriateľom a iným štátom, opiera sa o vlastné organizované násilie, o armádu, políciu a administratívu.

Organizačný netvor funguje vďaka trom princípom:

Chaplinovo perpetuum mobile: Vo filme The Kid (1921) dieťa rozbíja okná a Chaplin zarába na zasklievaní. Podľa Mirbeua (1931) je skutočným základom našich inštitúcií vražda. Je nevyhnutnosťou civilizovaného života – keby nebolo vraždy, vláda by bola nemysliteľná, lebo zločin všeobecne a vražda osobitne ju nielenže ospravedlňujú, ale predstavujú jediné dôvody jej existencie. Ináč by sme žili v úplnej anarchii, v čomsi, čo si ani nevieme predstaviť. Politici vytvárajú problémy, aby sa mohli tváriť, že ich riešia. Spoločnosť potrebuje netvorov, proti ktorým sa môže organizovať, aby sa nerozpadla.

Kafkove labyrinty: Organizácia opovržlivo znechucuje občana v každodennom živote a dusí jeho iniciatívu, aby ho udržala v závislosti, podriadení a pokore. Kafkova organizácia ako zdroj útlaku a poníženia je neurčitá, preto je Kafkov organizačný horor univerzálny.

Teritoriálna doktrína Al Caponeho: Každý „boss“ ovláda územie, ktoré pokladá za svoje výlučné vlastníctvo. Organizácia odmieta zásahy zvonka. Bossovia predchádzajú vzájomnému zničeniu dočasnými spojenectvami. Vlády uzatvárajú aliancie, aby predišli neželaným vojnám, a nadnárodné organizácie sa im podriaďujú na území národných štátov. Bossovia zločineckých organizácií sa boja „superkmotra“, ale konšpirujú, aby sa dostali na jeho miesto. Vlády sa pod nátlakom vzdávajú časti svojej suverenity, ale nevzdávajú sa snov o svetovláde.

Vláda udržiava poriadok prostriedkami netvora. Je dvojakým netvorom: podvádza a utláča svojich občanov a nivočí občanov iných krajín vojnou a okupáciou. Hviezdy smrti, najvyššia vojenská technika Galaxie vo Hviezdnych vojnách, koncentrujú moc Impéria (Star Wars, George Lucas 1977 – 2005). Lord Vader vie: „...schopnosť zničiť planétu je bezvýznamná v porovnaní s mocou Sily. “ Na rozdiel od arkanickej Sily Sithov je technika Hviezd smrti použiteľná na politické ciele nezávisle od morálky duchovne vyspelých jednotlivcov. Hviezdy smrti viac odstrašujú ako ničia. Organizácia vládne strachom: demonštratívne zničenie vzdornej planéty odrádza od revolty, ustrašené izolované svety nekoordinujú svoje revolúcie, kým rebeli nezískajú ničivú techniku.

Mier je azda najstarším a najtrvalejším ideálom ľudstva. Organizácie ochraňujú mier a poriadok násilím. Najmocnejší ochranca je najnebezpečnejším nepriateľom. Pravzorom filmu Metropolis je Hobbesov Leviatan – s úsmevom strašidelným ako happy end so spojením tisícov rúk a tiel v továrenskej choreografii na schodoch priemyselnej katedrály modernej organizácie. Nesmrteľné božstvo organizácie ožilo v podobe miestnej samosprávy v mestách, kde sa odohráva dej komiksov a televíznych seriálov (Batman, Superman a i.).

Table of Contents

Title Page

I. ČASŤ — DOBRE ORGANIZOVANÝ NETVOR

PRAVDA PRÍBEHU

NETVORY ORGANIZÁCIE

Netvor kráča dejinami

Organizácia je netvor

POLITICKÍ BOHOVIA

Obetovanie politického netvora

NETVOR VLÁDY

SÚČIASTKY STROJA NA VÝROBU NEŠŤASTIA

DOBRE ORGANIZOVANÉ NAJHORŠIE SVETY

ROZVADENÉ MANŽELSTVO LIBERÁLNEJ UTÓPIE S MILITARIZMOM

ORGANIZÁCIE VESMÍRNEJ EKOTÓPIE

ORGANIZOVANÁ PARANOJA

V TIENI KORPORÁCIE

NETVOR ZVÍŤAZIL, MÁ DETI - NIE SVOJE, ALE NAŠE

ZDROJE

NIKTO SA ODTIAĽTO NEDOSTANE?

MATERIÁL A IDEÁL

PRETAVENIE

VIRTUÁLNA ŽENA

MATERIÁL A PROGRAM

METAFYZIKA BIOTECHNOLÓGIÍ A INFORMATIKY

RENESANCIA

ZDROJE