Jeanne Betancourt

Poník na úteku

Ukážka z elektronickej knihy

PONY PALS, BOOK 7: RUNAWAY PONY

Text copyright © 1995 by Jeanne Betancourt

Illustrations copyright © 1995 by Scholastic Inc.

All rights reserved. Published by arrangement with

Scholastic Inc., 557 Broadway, New York, NY 10012, USA

Translation © by Tomáš Mečíř, 2017

Slovak edition © by ARKUS, 2017

Z anglického originálu Runaway Pony,

ktorý vyšiel vo vydavateľstve Scholastic Inc. v roku 1995, preložil Tomáš Mečíř.

Vydal ARKUS, s.r.o., Senica, v roku 2017

ako svoju 376. publikáciu.

Prvé vydanie

Aktuálny zoznam našich publikácií s možnosťou objednávok nájdete na internetovej adrese:

www.vydarkus.eu

ISBN 978-80-8103-090-1

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2018

Autorka ďakuje doktorovi Kentovi Kayovi za lekársku konzultáciu k tomuto príbehu.

Špeciálna vďaka patrí Margaret Barney z ranča U zlomeného kolesa za poskytnuté hodiny westernového jazdenia.

1

Choroba

Lulu sa opierala o plot a pozorovala svojho poníka Snehulienku, ako postáva na poli. Snehulienka bola chorá. Nádherný poník mal zapchatý nos, silný kašeľ a horúčku. Lulu premýšľala, kedy sa jej poník uzdraví.

Doktor Crandal liečil Snehulienku už celé dva týždne. Vysvetlil jej, že má nákazlivú chorobu, ktorá sa nazýva kach. Úbohá Snehulienka teda musela bývať v stajni u Baxterovcov, kde neboli nijaké ďalšie zvieratá. Lulu sa nepáčilo, že Snehulienku bolo potrebné počas choroby oddeliť od ostatných poníkov. Vedela, že Snehulienka rozhodne nechce byť sama.

Slnko sa skláňalo k obzoru a nadišiel čas odviesť Snehulienku na noc dovnútra.

„Poďme, Snehulienka,“ zavolala Lulu. „Vyčistila som ti box. Ideme.“

Keď Snehulienka videla, ako k nej Lulu kráča s vodiacim lanom, rozbehla sa opačným smerom. Lulu lano schovala za chrbát a vystrela k poníkovi druhú ruku s jablkom. Snehulienka uvidela jablko a podišla k Lulu. Kým jedla jablko, Lulu jej pripla na uzdu vodiace lano.

„Prepáč, že som ťa oklamala,“ povedala, „ale je to pre tvoje dobro.“

Lulu odviedla Snehulienku do stajne. Kým ju kefovala, poník hľadel cez otvorené dvere na pole a erdžal.

„Chýbajú ti tvoji kamaráti Oriešok a Svetluška,“ podotkla Lulu. Snehulienka zľahka vrazila Lulu do ramena. „Viem, ako sa cítiš. Keď som mala zapálené hrdlo, ani ja som nemohla navštíviť svoje priateľky.“

Lulu pridala do boxu čistú podstielku, do stojana naukladala seno a do vedra na kŕmenie nasypala dve hrste ovsa.

Kým Snehulienka jedla, Lulu čítala Snehulienkine záznamy. Dnes sa bol na Snehulienku pozrieť doktor Crandal a niečo tam pripísal. Lulu si prečítala jeho záznam.

Piatok, 10:00 ráno

Pľúca sa čistia

Horúčka opadla

Dostala poslednú dávku penicilínu

O dva dni môže ísť domov

Dr.C

„Snehulienka!“ radostne zvolala Lulu, „čoskoro pôjdeš domov!“ Potom do záznamov pripísala:

Piatok, 17:30 popoludní

Polhodinu vonku. Má viac energie ako včera.

Nechcela íst’ dnu. Zjedla dve hrste ovsa.

Lulu

Ozvalo sa trúbenie klaksónu. Lulu pozrela na hodinky a hneď vedela, že to je Pamina mama. Pani Crandalová dnes viezla Pony tím do kina v Milltowne.

Lulu si prehodila cez plece batoh a rozlúčila sa so Snehulienkou. Snehulienka začala erdžať a dupotať sem a tam po boxe. Toto doteraz neurobila nikdy, keď od nej Lulu odchádzala.

„Viem, že nechceš byť sama, Snehulienka,“ prihovorila sa jej Lulu. „Ale čoskoro sa už vrátiš domov.“

Snehulienka znovu zaerdžala. Lulu začala premýšľať, či by s ňou nemala zostať. Ibaže veľmi chcela vidieť ten film. Dievčatá z Pony tímu sa celý týždeň rozprávali o tom, že naň pôjdu.

Klaksón sa ozval znova.

„Musím ísť,“ povedala Lulu Snehulienke a pobozkala poníka na mäkké líce. „Uvidíme sa zajtra,“ dodala.

Keď Lulu bežala cez zamrznuté pole smerom k autu, počula, ako Snehulienka smutne erdží. Bolo to, ako keby poník na Lulu volal:

„Neopúšťaj ma.“

Lulu otvorila dvierka auta pani Crandalovej a vliezla na zadné sedadlo k priateľkám.

„Ako sa má Snehulienka?“ spýtali sa Pam a Anna súčasne.

„Už je takmer celkom zdravá,“ povedala Lulu.

„Ocko povedal, že v nedeľu sa bude môcť vrátiť domov,“ oznámila Pam.

„Máme šťastie, že to od nej nechytili aj ostatné poníky,“ podotkla Pamina mama, keď sa viezli po Orgovánovej ceste. „Táto choroba môže byť veľmi vážna.“

„Je ozaj skvelé, že Snehulienka sa vracia domov,“ radovala sa Anna.

„Už čoskoro budeme môcť všetky znovu jazdiť po lese,“ vyhlásila Pam. „Len si pomyslite, že všetko bude znovu tak ako predtým.“

„To dúfam,“ podotkla Lulu. Lenže jediné, na čo teraz dokázala myslieť, bolo Snehulienkino smutné erdžanie.

2

Snehová búrka

Po filme zamierili dievčatá a pani Crandalová do Reštaurácie pri Hlavnej ulici. Reštaurácia patrila Anninej mame, ktorá zároveň pracovala za pultom.

Pani Crandalová si sadla k pultu, aby sa mohla porozprávať s pani Harleyovou. Dievčatá sa pobrali ku svojmu obľúbenému stolu vzadu, aby sa rozhodli, čo chcú jesť. V reštaurácii sa vždy obsluhovali samy. Zatiaľčo Lulu a Pam išli za pult, aby si naliali nápoje, Anna sa vybrala do kuchyne, aby tam odniesla ich objednávku sendvičov.

Lulu sa veľmi páčilo, ako Pony tím dokáže spolupracovať. Nešlo pritom iba o jednoduché veci, ako je prinesenie jedla v reštaurácii. Prejavovalo sa to aj pri veľkých záležitostiach, akými bolo riešenie zložitých problémov.

Keď Anna vyšla z kuchyne so sendvičmi a hranolčekmi, Pam a Lulu už čakali s pohármi pri stole. Zatiaľčo dievčatá jedli, robili si plány na ďalší deň.

Anna sa ponúkla, že Lulu pomôže s raňajšími povinnosťami okolo Snehulienky. Posledné dva týždne chodievala Lulu dvakrát denne k Baxterovcom, aby sa venovala svojmu poníkovi.

„Keď sa ráno postaráme o poníky, poďme na výlet,“ navrhla Anna.

„Od deviatej budem trénovať poníka pre maminu jazdeckú školu,“ ozvala sa Pam. „Ale okolo pol jedenástej sa s vami môžem stretnúť u Baxterovcov.“

„Výlet znie lákavo,“ povedala Lulu. „Ale ja budem rada, keď budeme môcť všetky spolu znovu jazdiť po chodníku.“

Pam a Anna súhlasne prikývli.

Dievčatá z Pony tímu veľmi rady jazdili na poníkoch po lesných a poľných cestičkách okolo Wigginsu. Snehulienka a Annin poník Oriešok sa delili o výbeh a prístrešok za domom, kde bývala Anna. Dvojkilometrový chodník, ktorý nazývali Chodník Pony tímu, spájal tento výbeh s farmou Crandalovcov. Tam žil Pamin poník, Svetluška, spolu s množstvom ďalších poníkov a koní, ktoré patrili Crandalovcom.

Pam Crandalová bola ozajstnou milovníčkou koní a vedela toho o nich naozaj veľa. Mnoho sa naučila od svojho otca, ktorý bol veterinár. Pam bola veľmi usilovná. Svojej mame, ktorá bola jazdeckou inštruktorkou, pomáhala trénovať poníky. Zároveň bola aj najlepšou žiačkou v ročníku.

Zato Anna Harleyová školu veľmi rada nemala. Mala dyslexiu, čo znamenalo, že čítanie a písanie jej robilo veľké problémy. Avšak Anna bola bystrá, skvelá umelkyňa, a vždy s ňou bola veľká zábava.

Dobré priateľky boli pre Lulu mimoriadne dôležité. Keď bola malá, zomrela jej mama, a jej otec často pracoval ďaleko od domova. Anna a Pam boli priateľkami už od škôlky. Lulu sa však s nimi zoznámila až v piatej triede, keď prišla bývať do Wigginsu k svojej starej mame.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

1 Choroba

2 Snehová búrka