Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Z listov Dr. Lesebucha

Gustáv Kazimír Zechenter-Laskomerský

Objavte úžasný svet slovenských a českých ekníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2010 Petit Press

Copyright ePub version © 2018 iAdverti

Copyright © 2010 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Erik Bartoš, Dušan Kroliak, Daniel Winter, Ivana Gondorová, Slavomír Kancian, Zdenko Podobný, Lucia Muráriková

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácii na http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0236-4

Pôvodná publikácia

Gustáv Kazimír Zechenter-Laskomerský. Spisy 4. Výlety po Slovensku. SVKL. Bratislava 1963. 534 s. Gejza Horák edične pripravil. Július Noge navrhol výber a napísal štúdiu. Ján V. Ormis doplnil vysvetlivkami. Jozef Gazdík, zodpovedný redaktor.

Bibliografické poznámky

Vydavateľské poznámky

Pri jazykovej úprave posledného zväzku literárnych prác Gustáva K. Zechentera-Laskomerského sme sa pridŕžali zásad, ktoré sme uviedli v predchádzajúcich zväzkoch — a najmä v druhej časti jeho autobiografie Päťdesiat rokov slovenského života (1956, 415 — 438). Ako ilustráciu prinášame niekoľko príkladov na úpravu textu a príklady na ponechanie pôvodného znenia textu s krátkym odôvodnením.

Z tvaroslovia

Ponechávame staršie (biblické) znenie podstatného mena učedlníci (13) a podobne podobu prídavného mena nezretedlný: Obehol som pokraj zeleného hrebeňa, pozorujúc všade nezretedlné rumy hradieb. (288)

Nepozmenili sme podobu príslovky neroztržite vo funkcii dnešnej podoby nepretržite („bez prestania“, „ustavične“, „neprestajne“, „jednostaj“), aby čitateľ si mohol povšimnúť pohyb v okruhu deľby funkcií slovotvorarých prvkov vo vývine nášho jazyka (dnes neroztržite znamená „sústredene“): Myseľ človeka bola odkázaná a neroztržite putnaná na tajné vnútornosti hôľneho života. (24)

Sloveso prúdiť sa sme nenahradili dnešnou nezvratnou podobou: Voda prúdiac sa odspodku je čistá, priezračná ako sklo a veľmi chladná. (25)

Odvodené slovo čakáleň paralelne tvorené ako jedáleň, nepozmeňujeme: Čakali sme dlho v čakálni, kým sa vlak dovliekol. (30)

Krajovo častá podoba kotál, ktorá je známa aj z ľudovej slovesnosti, ostala napr. v tejto vete: Toto koryto či turčiansky kotál má len v svojej severo-východnej čiastke zastúpené eocénové usadliny. (134)

V korešpondencii (v ktorej je najmenej úprav) sme ponechali znenie základnej číslovky jedon: I zase jedon taký splašený turista v Tatrách a okolí Dobšinskej jaskyne pochvátal pár zelín. (371) — Podobne v listoch ponechávame stredoslovenské hovorové tvary peknô, dobrô, ďalej podstatné mená stredného rodu, zakončené na -ia, ako napr. zdravia a neurčitok typu preglguvať.

Zo syntaxe

Aj v tomto zväzku sme obmedzili neprimeranú frekvenciu prechodníka. Napr. vetu „Chystajúc sa človek do ďalšej cesty, nachodí sa obyčajne vo zvláštnom rozpoložení“ meníme takto: Keď sa človek chystá do ďalšej cesty…(10)

Pri slovese pripomínať (dnes má väzbu s bezpredložkovým akuzatívom) ponechávame väzbu s predložkovým akuzatívom pripomínať (na niekoho, na niečo), a to najmä pre významovú i tvarovú blízkosť so slovesomupomínať (na niekoho, na niečo) a pre významovú súvislosť so slovesom poukazovať (na niekoho, na niečo): Táto hra pripomína už na Moravu; ale hra na kolky predpoludním a v robotný deň pripomína na — darebákov. (59)

Zo slovníka

Staršie podstatné meno poťah a od neho odvodené prídavné meno poťahmý vo význame „vzťah“, „vzťahujúci sa“ nenahrádzame dnešnými výrazmi: Pamätné sú v ňom náhrobníky a oltárňa, poťahmé ku kedysi slávnemu, mocnému Bystrickému hradu. (90)

Sloveso primať (= pri + mať) má u Zechentera význam slovesa mať niekoho do niečoho, teda „priviesť niekoho k niečomu“. — Ponechávame ho: Ba čo primalo pôvodcov Starhradu v tomto kraji, kde elementy, voda a skaly borby vystrájajú, stade pluh a kosa utekajú, čo ich primalo toľké múriská tu stavať? (130)

Slovesné prídavné meno spoluzložený má funkciu dnešného „zostavený“, „skonštruovaný“: Podľa udania Zacharias Janson v Mildeburgu bol r. 1616 prvý, čo odovzdal rakúskemu arcikniežaťu Albrechtovi spoluzložený mikroskop. (296)

Z listov Dr. Lesebucha[1]

Z Pohronia dňa 26. marca 1861

Herr Redakteur![2] Nech odpustia, že som sa s týmto listom tak veľmi opozdil; tá rovnoprávnosť saframentská, ktorá už aj pokoj a Hausfried[3] slávnej našej stolice podrývať započala, je tomu na príčine. Bol som nehmlich[4] v jednom znamenitom Gesellschafte,[5] kde sa hodne pripíjalo. Čo som mal robiť — i ja som zdvihol pohár a povedal toast, rozumie sa, v jazyku stoličnom; lež neviem, ako sa stalo, ako nie, genug daran,[6] do mojej secus excellentnej orácie[7] som akosi i pár slovenských slov a satzov[8] zamiešal. Tu pán švagor môjho kmotra Omáčku povstane a povie, že je to zrada vlasti, to jest: Landersverrath. Ja sa, perse, oborím na neho und mit der grössten Galanterie[9] mu poviem, aby netáral, že veď je i on Slovák, čože má teda aprehendovať[10] tých pár nevoľných slovenských slov, a vravím, že 23. marca sa už aj v Prahe, v grófskych salónoch slovansky vravieť opovážili; tu ale povstane pán Učilsky, ktorý bol pred jedenástimi rokmi tuná prvý, čo dvojšuchový mliečnik[11] a trojcólové mördery[12] nosil a sa nielen všetkým hochgestellt[13] pánom do rodiny dával, ale ešte i toho najposlednejšieho čatníka[14][15] vždy skvostne učastoval, a teraz ako dáky novopečený apoštol akejsi bašovskej liberálnosti[16] mne za tú filologickú chybu nasilu chce fiškálsku akciu[17] na krky zavesiť, pretože som sa vraj pána švagra môjho kmotra Omáčku Slovákom šimfovať opovážil, lebo vraj som ten akýsi Gleichberechtigung[18][19] obrazil. A z tohoto som, Herr Redakteur, toľko nepríjemnosti mal, že som sa i so sľúbeným listom opozdil.

Počul som, Domine Perillustris,[20] že v Pešti rybári hrču chytili, čo dvesto sedemdesiat funtov vážila; ja som pasionátny Naturforscher,[21] či by mi z nej nemohli dva funty k Veľkému piatku poslať? Peniaze im pošlem, kadenáhle ma vymenujú za Bezirksartzta,[22] a keď nie, teda Im napíšem pár receptov proti Černokňažníckym mdlobám. Keby som Im ernst[23] prepadol, strojím ausvandrovať nach London,[24] bo tam vraj teraz jesto znamenitá vakácia; šarha Lund zomrel, čo za nič pre nič ťahal osemsto zlatých platu rakúskej hodnoty; to by som ja potreboval. Či čítali, prosím, že si v Čechách v Novej Hute tamojší obyvatelia vyvolili pána Jozefa Markotha, rodeného Maďara, za predstaveného obce. Keby som s istotou vedel, že teraz v Čechách als Revanche[25]Uhrom služby budú dávať, i sám by som sa hlásil, lebo takýto Gleichberechtigung sa mi velice ľúbi; ale neviem, či by sa tam na mojom mene neanštoszuvali.[26] Preto si ho mienim ešte zavčasu premeniť. Beztak počujem, že od Nového roku bei der hohen Statthalterei[27][28] tristo sedemnásť inštancií[29] o premenenie mien rodinných — čiže priezvisk — einlaufovalo;[30] no aspoň ubudne tých „bergerov“ a „felderov“ a pribudne tých „falvi — hegyi — völgyi a váry“.[31] Čo myslia, lieber Herr Redakteur,[32] ako by sa moje meno najlepšie preinačiť dalo? Či nie Olvasóczy alebo Könyvesy?,[33] lebo ypsilon by som na konci veľmi rád mať — hneď to ináč znie a inakší Eindruck[34] urobí. Nech mi, prosím, čo skorej zdelia Ihre Meinung.[35]

Práve keď Im toto píšem, dostávam list a zprávu od môjho bratranca zo Žiliny, že vraj tam teater[36] hrali, a to akúsi smutnohru zo Starého zákona. Bühna[37] vraj predstavovala malý „raj“, v ktorom prví ľudia pokojne žili; tu prišiel had a dal im jablko zo stromu nesvornosti, takže sa povadili a anjel Pána ich vyhnal z raja a povedal im, žeby neprišli až druhého apríla. Môj bratranec mi píše, že možno pozdejšie i známu tragédiu „Abel a Kain“,[38] ktorú toho roku už na veľa miestach dávali, aj tam budú predstavovať. — Ďalej môj bratranec ešte spomína, že tam vyvolili za lekára akéhosi výtečného „homeopatha“,[39] ktorý keď verejne ďakoval za dôveru v ňom zloženú, od svojich voličov pýtal „úradnú inštrukciu“, podľa ktorej metódy sa nabudúce rozkážu kurovať.[40] Humillimus servus.[41]

Dr. Lesebuch

Koniec ukážky

Table of Contents

Obálka

Tiráž

Pôvodná publikácia

Z listov Dr. Lesebucha