Johanna Lindsey

BEAUTIFUL TEMPEST

Copyright © 2017 by Johanna Lindsey

Translation © 2018 by Miriam Ghaniová

Cover design © 2018 by Matej Rudinský

Slovak edition © 2018 by IKAR, a.s.

Z anglického originálu Beautiful Tempest (Gallery Books,

an imprint of Simon Schuster, Inc., New York 2017)

preložila Miriam Ghaniová.

Redigovala Ľubica Janeva. Obálku navrhol Matej Rudinský.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo IKAR, a.s., Bratislava, v roku 2018

ako svoju 1217. publikáciu v elektronickej podobe.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

ISBN 978-80-551-5898-3

Kapitola 1

GEORGINA MALORYOVÁ VOŠLA DO JEDÁLNE VEĽKÉHO mestského domu na Berkeley Square, aby sa naobedovala s manželom. Dvojčatá Gilbert a Adam boli práve na odchode. Taniere nechali na stole a prebehli okolo nej k schodisku. Ani v štrnástich rokoch si nedali ujsť nijakú príležitosť, keď mohli niečo vyviesť. Už sa ich ani nesnažila hrešiť.

Teraz sa v myšlienkach zaoberala len svojím manželom a jeho blížiacou sa cestou. Dúfala, že nebude musieť odísť ešte pred koncom plesovej sezóny. Pozrela naňho so zdvihnutým obočím, ako to on sám mával vo zvyku, a suchým, jemu vlastným tónom sa opýtala: „Ďalšia loď? To ti naozaj nestačila jedna navyše, James?“

James Malory sa zatváril prekvapene, no rýchlo sa snažil zakryť rozpaky. „Ako si sa to, dopekla, dozvedela?“

„Tvoj najnovší kapitán sa tu ráno zastavil s odkazom, že sa chystá na pár dní odísť za rodinou. Chce príbuzným oznámiť, že ho pred zaslúženým dôchodkom, na ktorý sa tak tešil, čaká ešte jedna výprava.“

James si prekrížil ruky na širokej hrudi a zamračil sa.

„Dobre vieš, aký dokážem byť presvedčivý. Chcel svoju loď predať, ale ja som ju potreboval aj s ním a jeho posádkou.“

„Veď si už kúpil druhú loď.“

„Záložný plán, moja drahá. Pre prípad, že by som musel odísť bez tvojich bratov.“

Georgina zacmukala a sadla si vedľa neho. „Takže si hľadal akúkoľvek výhovorku, aby si to mohol urobiť.“

„Hlúposť. Pokiaľ nemusím na tejto ceste priamo znášať ich spoločnosť, ochotne prijmem ich pomoc. Hoci mi je jasné, že sa ponúkli len preto, lebo ich drahú neter využili ako návnadu a oni túžia po pomste.“

„Teraz im krivdíš. Myslíš si, že by to celé nechali tak? Najmä keby sa to mohlo zopakovať? To by som neprežila. Áno, áno, dobre som ťa počúvala, keď si naliehal, že treba konať. Dokonca chápem, prečo tentoraz nechceš, aby som šla s tebou.“ Vzápätí sa zasmiala. „Sedem lodí, James? Naozaj?“

„Možno osem. Aj Nathan Tremayne mi ponúkol svoju.“ Zalapala po dychu. „Neopováž sa otravovať ho cez medové týždne! Hm, síce trochu predbieham, ale nech ti ani nenapadne odísť z Anglicka, skôr než sa Nathan a Judy zosobášia.“

„Neboj sa, George. Nikdy by som si nenechal ujsť pohľad na Tonyho, ako proti svojej vôli vydáva nevestu.“

„Tvoj brat súhlasil…“

„Pod nátlakom,“ skočil jej do reči. „Vieš predsa, aká je Ros. Nehovoriac o Judy, tá keď sa do niečoho obuje… Skrátka ho prehlasovali, a preto si jeho dcéra berie Tremayna.“

„A ty nemáš nijaké výhrady voči pašerákovi vo svojej vlastnej rodine?“

James sa zasmial. „Bývalému pašerákovi. Musím priznať, že ako jedinej čiernej ovci mi bolo občas smutno.“

Uškrnula sa. „Myslím si, že v tomto smere ti nemôže nikto konkurovať. Je mi jasné, že si si užíval každú minútu toho divokého obdobia. Nehovor, že nie.“

Vôbec sa to nepokúšal poprieť. Tých desať rokov, ktoré strávil ako kapitán Hawke, džentlmenský pirát, patrili medzi najlepšie chvíle jeho života. „Tak či onak, Nathanovu ponuku si cením, ale rozhodol som sa ju odmietnuť a vyhovoriť sa na svoju tretiu loď. Nechcem ho zbytočne dráždiť, beztak je už dosť citlivý, čo sa týka jeho prijatia do našej rodiny.“

„Predpokladám, že tvoje tri lode sú už naložené a pripravené kedykoľvek vyplávať. Teda keď sa vráti tretí kapitán.“

„Presne tak. Rovnako ako Warrenove a Boydove lode. A tvoje. Pridá sa k nám aj Drew. Buď tu, ak nám prinesie informácie, ktoré získal, alebo až v Karibiku, ak pošle len list. V tom prípade nám dá vedieť, kde sa stretneme. Čakáme už len naňho alebo na list. Mal dosť času, aby zistil, kto je za tým. Ak sa do mesiaca neozve, pôjdem mu s pátraním osobne pomôcť.“

Georgina nikdy nepochybovala, že James sa raz vráti do Karibiku kvôli pomste. Ak niekto vyprovokuje Maloryho tým, že mu unesie dcéru a požaduje ho ako výkupné, nezaobíde sa to bez tvrdých následkov.

Jackin únos rozzúril aj piatich Georgininých bratov. Obviňovali sa z toho, čo sa stalo, pretože na ich naliehanie sa mala pred svojou prvou sezónou v Londýne predstaviť spoločnosti aj v Amerike. Dúfali, že sa vydá za nejakého Američana, nie za Angličana. Nebyť toho, Jack by sa nikdy neocitla v Bridgeporte v Connecticute, kam ju uniesli priamo zo záhrady Andersonovcov. Jackini únoscovia v tú noc potopili každú loď v prístave, aby ich Maloryovci a Andersonovci nemohli hneď prenasledovať. Ich plán však zmaril Nathan Tremayne, ktorý so svojou loďou priplával práve včas. Vďaka tomu mohli Nathan, James a Judy spolu s Thomasom, Warrenom a Drewom Andersonom sledovať únoscov až do Karibiku. Jacqueline sa, našťastie, podarilo ujsť a počkala na nich na Svätom Krištofovi. Nepodarilo sa jej však zistiť, kto vlastne chcel Jamesovu hlavu.

„Čo sa týka tvojho odchodu,“ pokračovala Georgina, „mohli by sme sa dohodnúť na jednom mesiaci? To už bude takmer koniec tohtoročnej sezóny. Alebo chceš azda vysvetľovať Jack, prečo tu nebudeš na jej konci?“

„Naše drahé dievčatko si ani nevšimlo, že som sa na všetkých tých báloch a večierkoch zúčastnil,“ pripomenul jej.

Vyznelo to ako sťažnosť a ani sa to nesnažil zakryť. Georgina sa usilovala nesmiať, ale nedokázala si pomôcť a vyslúžila si jeden z jeho zastrašujúcich pohľadov. James však veľmi dobre vedel, že na ňu nemajú nijaký účinok. Rázne si zaumienil, že odplaší každého Jackinho nápadníka. Manželka a dcéra ho museli dlho prehovárať, aby napokon ustúpil a sľúbil, že na všetkých večierkoch, kam Jacqueline pozvali, sa bude držať v ústraní. Nebola to ľahká úloha, pretože muž jeho rozmerov prirodzene budil pozornosť. Napriek tomu sa zo všetkých síl snažil zostať bokom, občas dokonca strávil takmer celý večer na terase, len aby jej dal priestor. Ako sa ukázalo, Jack tak okúzlila svojich uchádzačov, že si ho mladí lordi ani nevšimli. To ho dosť rozčuľovalo.

Upokojoval ho jedine jej sľub, že sa počas svojej prvej sezóny nemieni zaľúbiť a rozhodne sa neplánuje najbližší rok vydávať. Georgina jej pripomenula, že rovnaké úmysly mala aj Judy, ale všetci dobre vedeli, ako to nakoniec dopadlo. Judina svadba sa konala už tento týždeň.

Georgina to však nechcela Jamesovi pripomínať. Videla, ako ho v duchu rozčuľuje, že sa mu nepodarilo odohnať každého dcérinho nápadníka, a preto na uvoľnenie atmosféry poznamenala: „Vieš, vlastne sa jej ani jeden z nich veľmi nepozdáva.“

Manžel sa hneď žiarivo usmial. Zamračila sa naňho. „Prečo ťa to tak teší? Vstup do spoločnosti má predsa slúžiť na to, aby si našla nejakého milého mladého muža, zaľúbila sa doňho a vydala sa. Lenže ona chce byť namiesto toho ako ty. Najradšej by si len užívala a keby mohla, stala by sa pirátkou. Vzala si k srdcu všetky tie kúsky, čo si ju naučil, ktoré dáme rozhodne neprislúchajú. Mala som to zaraziť už pri puškách a mečoch, ale pästné súboje? To si mi zatajil. Ani by som sa to nikdy nedozvedela, keby mi to nechcela ukázať.“

„A čo je na tom zlé? Je Maloryová, moja dcéra. Chcem, aby sa za každých okolností dokázala brániť. Nemôžem s ňou byť vždy a všade, aby som ju ochránil. Sama predsa dobre vieš, ako sa jej tie boxerské zručnosti zišli, keď ju uniesli. Kapitán tej lode si k nej nič nedovolil, lebo zistil, že si hnev ventiluje päsťami. Nevieš si ani predstaviť, ako sa teším na okamih, keď sa mi ten chlap dostane do rúk.“

„Aj tak si to nemal robiť. Učiť ju takým veciam je vrcholne nevhodné. Napokon, nepomohlo jej to predsa ubrániť sa pred únosom. Dodalo jej to len falošnú nádej, že by dokázala tých chlapov premôcť, a nechcem si ani pomyslieť, ako zle sa to mohlo skončiť.“

Vtom si všimla hrozivý výraz na Jamesovej tvári. Vedela však, že nepatrí jej. Stál za ním bezmocný hnev z toho, čím všetkým musela Jacqueline prejsť. Radšej rýchlo zmenila tému. „Vieš o tom, že naša dcéra láme srdcia, kade chodí? Presne ako ty. A ohromne si to užíva. Hoci ty si nebol až taký ľahostajný, nemám pravdu?“

Ani tým mu však nezlepšila náladu. Vážne sa naklonil dopredu. „Jack rozhodne nie je ľahostajná. Je skrátka úprimná. Zbytočne ich nezavádza, nedáva im falošnú nádej. Jednoducho sa zabáva. Nemá byť celá tá prekliata sezóna práve o tom?“

Prevrátila oči. „Dobre vieš, že je to trh s nevestami. Nie je celkom vhodné, aby sa zúčastňovala na všetkých báloch a večierkoch, pokiaľ sa ešte nechce vydávať.“

„Zrušíme teda jej účasť na zvyšku sezóny a problém sa vyrieši.“

„To by sme mali. Skús jej dohovoriť.“

Najprv sa zasmial a potom odfrkol. Obom bolo jasné, že nič také sa nestane. Jack sa na túto sezónu nesmierne tešila, hoci nemala v úmysle nájsť si manžela.

„Nuž, určite sa ti uľavilo, ako rýchlo sa s tými nepríjemnými udalosťami vyrovnala,“ poznamenala.

„Si si tým istá? Dobre vieš, ako sa rozčúli, vždy keď sa to čo len spomenie. A ja tiež.“

„Dobre, poviem to inak. Mali by sme sa tešiť, že posledný mesiac od svojho návratu nestrávila v slzách zatvorená v izbe.“

Konečne sa schuti zasmial. „V slzách? Naša drahá dcéra?“

„Iné dievča v jej veku…“

Georgina nedopovedala, lebo do miestnosti odrazu vošla Jacqueline so slovami: „Pomôžte mi, neviem sa rozhodnúť.“ Matka na ňu pozrela so zdvihnutým obočím, dúfajúc, že nezachytila, o čom sa rozprávali. Zdalo sa však, že nič nepočula.

Bolo už po poludní, no Jack mala ešte vždy na sebe nočnú košeľu a župan. Nemala dôvod parádiť sa, keď aj tých najneodbytnejších nápadníkov otočili hneď vo dverách. Už na začiatku sa pevne rozhodla, že si bude skrátka užívať zábavu a nemieni byť zábavkou pre niekoho iného. Bolo to od nej pomerne trúfalé, ale mládencov to aj tak neodradilo a napokon odchádzali so zlomeným srdcom. Celej jej rodine bolo jasné, že to tak dopadne. Jack bola totiž ohromná krásavica. Aj Georgina bola nádherná žena, ale dcéra sa na ňu vôbec nepodala. Merala asi stosedemdesiat centimetrov, mala plavé vlasy a zelené oči, ktoré zdedila po otcovi. Výrazné lícne kosti a bradu, jemný nos a plné pery však mala jedinečné. Celú jej krásu podčiarkovali dlhé kučery, ktoré jej padali na štíhle plecia.

Jej dilema sa týkala dvoch masiek. V jednej ruke držala porcelánovú masku, ktorá zakrývala celú tvár, zatiaľ čo v druhej ruke exotickú bielu škrabošku lemovanú pierkami, ktorá siahala pod nos.

„Ďalší maškarný bál?“ ozvala sa Georgina. „Kedy nám prišla pozvánka?“

Jack pokrčila plecami a podišla bližšie. Odložila ťažšiu masku a uchmatla mame z taniera kus klobásky. „Asi včera, keď sme neboli doma. A neboj sa, je to až budúci týždeň, po svadbe.“

„Ty si dnes ešte nejedla?“ opýtala sa Georgina a sledovala ju, ako sa napcháva klobásou.

„Kto má čas na jedlo?“

„Napríklad my,“ poznamenal jedovato James.

Jack sa uškrnula a sadla si vedľa mamy. „Dám si to, čo moja matka, ak ešte zostalo!“ zvolala cez plece.

„To boli raňajky,“ poznamenala Georgina. „Nechceš si dať radšej rovno obed? Máme rybu.“

„Ryby z duše nenávidím. To jediné mi Bastard dával na…“ Stisla pery a líca sa jej rozhoreli hnevom. Georgina s Jamesom si vymenili znepokojené pohľady. Presne ako vraveli. Jackin únos bol ešte vždy veľmi citlivá téma. Bastardom nazývala kapitána, ktorý ju na svojej lodi uniesol z Bridgeportu.

Nikdy sa nedozvedela jeho skutočné meno, dokonca ani falošné. Nezistila ani, pre koho vlastne pracoval. Vedela len, že bol milenec Catherine Meyerovej, ak to vôbec bolo pravé meno ženy, ktorá sa vďaka lži votrela na palubu Lady George, aby s nimi putovala cez Atlantik. Vydávala sa za nevlastnú sestru Andrássyho Benedeka, ale zrejme nebola pravda ani to, že Andrássy bol podľa vlastných slov vzdialený príbuzný Maloryovcov. Títo dvaja zločinci všetkých obalamutili dobre premyslenou spleťou klamstiev, aby mohli maloryovským ženám ukradnúť všetky šperky a hneď po príchode do Connecticutu uniesť Jack.

Vždy keď tú strašnú skúsenosť Jacqueline niekto pripomenul, znovu sa rozzúrila. Jej rodičia už boli svedkami mnohých takýchto výbuchov hnevu, ale chápali to. Bola bezmocná, zlomená a navyše sa jej počas únosu nepodarilo využiť ani jedinú zručnosť, ktorú ju James tak krvopotne učil. Aspoňže tie záchvaty zlosti nikdy netrvali dlho.

Aj teraz s úškrnom zmenila tému: „Pomaly nemám čo na seba do spoločnosti. Nemali by sme objednať ďalšie šaty?“

„Mali,“ prikývla Georgina. „Keby sa len tie hostiteľky tak urputne nesnažili navzájom prekonávať. Treba prijať nejaký zákon, že každá môže usporiadať za sezónu len jeden bál.“

„Ja sa nesťažujem, rada tancujem. Takže ktorú masku?“

„Tú s pierkami, samozrejme. Porcelánové masky na celú tvár sú nepohodlné a býva v nich neskutočné teplo. Dala by si si ju dolu, skôr než by sme tam vôbec prišli. Na druhej strane… mohla by si ju požičať svojmu otcovi. Aspoň by sa tentoraz nemusel skrývať v záhrade a mohli by sme si konečne zatancovať!“

James zamrmlal. „V nijakom prípade, George. Môžem dotiahnuť Tonyho, aby si s tebou zatancoval. Aj tak by som ho mal nejako zabaviť, kým si Judy užíva medové týždne.“ Georgina sa zasmiala. Celá rodina vedela, že obaja bratia Maloryovci z duše nenávidia bály. Keby Tony potreboval rozptýliť, vybral by si čokoľvek iné, len nie veľkú spoločenskú udalosť.

Henry, ktorý sa v úlohe komorníka striedal so svojím dobrým priateľom Artiem, rázne vošiel do miestnosti a s naliehavým pohľadom podal Jamesovi zapečatený list. Georgina zdvihla obočie a čakala. Jacqueline vedľa nej sa tvárila rovnako. James si však vložil list do vrecka a usmial sa.

Jeho typický veselý úsmev naznačoval, že to bol odkaz od Drewa. Konečne dostal, na čo čakal tak dlho, takže čoskoro vyrazí do Karibiku.

Obe ženy to razom pochopili. Georgina vzdychla, ale Jack si prekrížila ruky na hrudi a tým najtvrdohlavejším tónom vyhlásila: „Idem s tebou.“

„Len cez moju mŕtvolu.“

„Chcem sa im pomstiť rovnako ako ty, ak nie ešte viac!“

„Ja sa s nimi porátam, a keď sa vrátim, vyrozprávam ti všetko do posledného krvavého detailu.“

Georgina hlasno tresla do stola, aby ich prerušila, kým bol ešte čas. „Jack, rozmýšľaj a nedaj sa ovládať emóciami. Tvoja prítomnosť na takej výprave by zbytočne rušila otcovu pozornosť. Keby si bola nablízku, neustále by sa o teba bál a nesústredil by sa na svoju úlohu.“

„Mohla by som počkať u Gabby a Drewa…“

„Ich ostrov je príliš blízko Svätého Krištofa a práve tam chceli tvojho otca nalákať výmenou za teba. A vôbec, aký zmysel by malo čakať tam, keď môžeš aj tu? V Karibiku by ťa mohli tí lotri opäť zajať, zatiaľ čo tvoj otec by niekde bojoval. Získali by nad ním výhodu a celá akcia by sa tým zmarila. To by si chcela? Aby vyhrali?“

Jacqueline otvorila ústa, aby protestovala, ale napokon len naštvane vyhlásila: „Chápem.“ Vstala, vyšla z miestnosti a cez plece na nich ešte zakričala: „Vôbec sa mi to nepáči!“

Georgina vzdychla. „Ani ma to neprekvapuje. Čakala som, že s tým príde.“

„Prekvapilo by ma, keby to nenavrhla,“ prikývol James. Vystrela k nemu ruku, aby jej podal list. „Dobre prehľadaj každý kút lode, kým vyplávaš. Chápe síce, že nemá s tebou ísť, ale to neznamená, že hnev jej opäť nezastrie úsudok.“

„Vyplávam, skôr ako si to vôbec všimne.“

„Aj tak sa pred odchodom radšej presvedč, či stojí so mnou na móle. A teraz sa pozrime, či je tu tá informácia, na ktorú si tak čakal,“ povedala a otvorila obálku. Prečítala list a podala mu ho so slovami: „Myslím si, že nie.“

Kapitola 2

ZOPÁR ĽUDÍ V KOSTOLE SI ZAČALO ČOSI MRZUTO ŠEPKAŤ, keď zbadali piatich mužov, ako sa zakrádajú vpred popri ľavej polovici lavíc. Vyzeralo to, akoby plnili nejakú tajnú misiu, čo si vyžaduje bleskové a dokonale načasované konanie. Dokonca aj Georgina, ktorá sedela vedľa Jacqueline, zašepkala: „Čo to, dopekla, má znamenať?“

Jack premýšľala, prečo jej otec nesedí s ňou a mamou, ale usúdila, že asi robí spoločnosť svojmu bratovi, kým Tony čakal na dcéru, aby ju odprevadil k oltáru. To sa však už udialo. Judy teraz stála pred kňazom vedľa Nathana a spoločne skladali manželský sľub. Nebolo teda celkom jasné, prečo sa tí piati muži tak zakrádajú.

James sa už nepripojil k manželke a dcére, ale sadol si do prvého radu vedľa brata, otca nevesty. Jason, ich najstarší brat, sedel vedľa Roslynn, ktorú usadili po Anthonyho druhom boku. Druhý najstarší brat Edward sa spolu s Nicholasom Edenom a Jeremym presunul do radu za nimi vedľa ich manželiek Charlotte, Reggie a Danny. Muži boli takí nenápadní, že si ich Tony vôbec nevšimol. Celkom sa totiž sústredil na každé slovo vyrieknuté pred oltárom. Necítil, že si James oprel ruku o lavicu za jeho chrbtom, aby ho mohol nenápadne a rýchlo upozorniť, keby sa niečo dialo.

Zvraštené tváre hostí zrazu vystriedali úsmevy a občasný chichot. Ukázalo sa totiž, že muži si posadali k Anthonymu, aby mu zabránili v narušení obradu, keď sa kňaz opýtal, či má niekto voči zväzku námietky. Zjavne si mysleli, že by bol toho schopný.

Jacqueline ocenila ich hrdinskosť, ale tá nebola vôbec potrebná. O chvíľu Judy a Nathana Tremayna – bez akéhokoľvek prerušenia obradu – vyhlásili za manželov a oni sa pobozkali. Jack sa usmievala, no po lícach jej stekali slzy. Plakala od šťastia už od chvíle, keď jej najlepšia priateľka Judy vošla do kostola. Aj keď boli sesternice, po celý život si boli bližšie ako sestry.

Obrad bol neskutočne krásny. Zišla sa celá rodina vrátane detí. Nathanove netere Clarissa a Abbie rozhadzovali po uličke medzi lavicami lupene ruží a Jacquelinine netere, dvojičky, niesli dlhú vlečku na Judithinej veľkolepej svadobnej róbe. Hodvábne šaty zdobené čipkou so živôtikom, na ktorom sa ligotali skutočné diamanty, naozaj vyrážali dych. Bola to jedna z mnohých Roslynniných márnotratných výstredností. Jack vedela, že jej sesternica je zaľúbená.

Hneď po obrade sa mali všetci presunúť na hostinu naspäť do Haverstonu, pretože v kostole by nebolo dosť miesta na gratulácie a podobné záležitosti. Vzhľadom na veľkosť ich rodiny bolo vlastne prekvapivé, že sa všetci Maloryovci vôbec zmestili do kostola. Bolo to už pár rokov, čo sa naposledy všetci stretli v Haverstone. Jason, najstarší z rodiny, tretí markíz z Haverstonu, zvykol trvať na tom, aby sa uňho na Vianoce všetci zišli, ale časom sa maloryovská rodina tak rozrástla, že pre nich nebolo dosť miesta už ani v jeho rozľahlej rezidencii.

Judina matka Roslynn ten problém vyriešila minulý rok, keď jej blízka rodina prišla na každoročné stretnutie a napokon skončila v hoteli v Havers Towne. A tak si našla mladého, práve doštudovaného advokáta, ktorý jej rodinu nepoznal, a dala mu za úlohu, aby vybavil všetky náležitosti týkajúce sa kúpy sídla neďaleko Haverstonu. Panstvo potom kompletne zariadila a pridala mnoho hosťovských spální. Napokon ho tajne prepísala na Jasona, ktorý sa musel zaprisahať, že to neprezradí svojmu bratovi Anthonymu. Tony jej totiž dovolil míňať jej celý majetok len na drobné rozmary. Obrovské sídlo sa za drobný rozmar považovať nedalo a manžel by sa na ňu určite nahneval.

Každý, kto včera prišiel kvôli svadbe, mal v Haverstone svoju izbu. Deti obývali spoločnú izbu a tie najmenšie, ako Jacquelinin sotva ročný synovec, dokonca jasle. Jack však bola tetou už sedem rokov, odkedy Danny, manželka jej najstaršieho brata Jeremyho, porodila dvojičky. Už tretie v ich rodine!

Keď Amy vychádzala s rodičmi z kostola, ukradomky zašepkala Jack do ucha: „Hádaj, kto ďalší pôjde k oltáru.“

Jacqueline sa už chcela naježiť, ale Amy ukázala na ich sesternicu Jaime, Judinu šestnásťročnú sestru, ktorá flirtovala s každým chlapom, čo nepatril do rodiny.

Jack sa zachichotala. „Podľa mňa si nikdy nebude vedieť vybrať, ktorého si má vziať. Už ani neviem, koľkokrát si myslela, že je zamilovaná.“

Katy, ktorá sedela pred nimi, sa snažila trochu rozveseliť svojho otca Anthonyho. Nešťastne to uzavrel jej manžel Boyd, ktorý poznamenal: „Aspoňže sa Judy nevydala za Yanka!“ Od svokra si vyslúžil mĺkvy a zachmúrený pohľad.

„Jack, počkaj!“ zvolal Brandon Malory, dobehol k nej a odtiahol ju k svojmu koču. „Nepôjdeš tam so mnou? Rád by som sa trochu porozprával.“

Nenamietala. Bratranca Brandona nevidela, odkedy s Judy navštívili jeho vojvodské sídlo tesne pred jej odchodom do Ameriky. V tú poslednú noc v Hampshire Judy naposledy lovila duchov – a úspešne. Chytila jedného, z ktorého sa napokon vykľul Nathan Tremayne, pašerák ukrývajúci svoj tovar v rozpadnutom starom sídle po starej mame, ale najmä jej manžel.

Brandonova sestra Cheryl ich dobehla a naradostene sa obrátila k Jack: „Nemôžem uveriť, že sa Judy vydala za svojho ducha!“

Chystala sa nasadnúť do vojvodovho koča, aby sa s nimi zviezla, ale Brandon ju zastavil. „Prináša to nešťastie, ak sa dievča po svadbe zvezie so svojím bratom. Narastajú šance, že ostane na ocot.“

Zdesene naňho pozrela a odbehla pohľadať matku. Jacqueline sa zasmiala. „Ona takým nezmyslom verí?“

Brandon sa uškrnul a pomohol jej nastúpiť. „V tomto veku je ešte vždy dosť dôverčivá.“

„Je len o dva roky mladšia ako ty!“

„Človek sa mení každým rokom. Ani si nechcem pomyslieť, aká bude ten nasledujúci, keď bude taká stará ako Jaime.“ Len čo sa usadili, zvážnel. „Všetci mi hovoria, že sa ťa na to nemám pýtať, lebo sa rozčúliš. Pri mne sa to nestane, však?“ Hneď jej bolo jasné, o čom bude reč. Pre celú rodinu bola téma jej únosu tabu, pretože vybuchla, zakaždým keď ho niekto spomenul. Nedokázala si to vyhnať z hlavy. Jedine na večierkoch a báloch našla aké-také rozptýlenie. Tentoraz sa však nehnevala. Možno ju tie spomienky konečne prestali tak trápiť.

„Nie, zvládnem to.“

„Porozprávaj mi o tých pirátoch.“

„Nemám ti veľmi čo povedať. Videla som len kapitána a jeho milenku Catherine. Tuším si už o nej počul, je tak? O tej prekliatej klamárke, ktorá sa votrela na palubu Lady George.“

„Áno, ona a jej údajný brat sa tvárili, že sú naši príbuzní.“

„Robili to dobre, pretože im väčšina rodiny uverila. Ja a otec sme mali isté pochybnosti, kým sme sa nedozvedeli pravdu. Andrew – to bolo Andrássyho pravé meno – pomáhal len s krádežou šperkov. Na únose sa nezúčastnil, dokonca sa ho snažil prekaziť. Preto napokon vzali aj jeho. Pomohol mi však ujsť, a tak som mu odpustila, že sa s ňou spolčil. Mimochodom, aj on bol jej milencom. Rozdávala sa, kade chodila,“ skonštatovala chladne.

Brandon sa začervenal. „A kapitán?“

Kapitán. Bastard. Očarujúci chlap s dlhými čiernymi vlasmi a výraznými tyrkysovými očami. Jeho krása ju tak rozptyľovala, že bola z toho všetkého ešte viac na nervy.

„Pekný, ale idiot,“ odvetila opovržlivo.

„Iste, veď ťa uniesol, no…“

„Nie, pretože sa to snažil urobiť na mori!“

„S oboma loďami v pohybe?“ opýtal sa prekvapene. „Dá sa to vôbec?“

„Nuž, nevyšlo mu to, takže neviem. Nathan zistil, že jeden ich človek sa dostal na našu loď, aby ma odvliekol. Mysleli sme si, že je to čierny pasažier. Nikto si vtedy neuvedomil, že to bol ich prvý pokus o únos.“

„Bastard bol taký zhovorčivý, že ti to vytáral?“

„Ani nie,“ uškrnula sa. „Bol naštvaný, lebo som prvé štyri dni na jeho lodi odmietala jesť. Vtedy sa preriekol, že by bolo oveľa jednoduchšie, keby sa jeho priateľovi vydaril pôvodný plán, skôr než ho odhalili.“

„Takže sa o to opäť pokúsili v Bridgeporte, tentoraz úspešne. Teda takmer,“ dodal a zatváril sa nahnevane.

„Pracovali pre Catherininho otca a ten podľa všetkého nemá veľkú trpezlivosť. Hneď ako ma zajali, očakával, že sa mu otec vydá do rúk. Bastard však zlyhal,“ vyhlásila s nadutým úškrnom. Možno už ani nebol medzi živými, pretože sa k šéfovi vrátil s prázdnymi rukami. Na okamih jej tá myšlienka urobila radosť.

„Nuž, musím uznať, že si odvážna žena, Jacqueline Maloryová. Som rád, že sa ti nič nestalo, ale aj tak by som sa s nimi najradšej porátal osobne!“

„Neboj sa, Brand. Môj otec sa o nich postará. Mal by si prísť na zvyšok sezóny do Londýna. Už na to vyzeráš dosť starý.“ Veruže aj bol. Už bol rovnako vysoký a urastený ako jeho otec Derek a na prvý pohľad mal určite viac než tých skutočných sedemnásť.

„Kiežby som mohol,“ odvetil, „ale ten titul vždy spôsobí taký rozruch.“

Uškrnula sa. „Tak to nespomínaj. Väčšina ľudí ťa aj tak nespozná. Navyše, kto by si pamätal všetkých Maloryovcov? Vkradni sa na večierok, zabav sa a nenápadne sa vytrať.“

„Na to rovno zabudni, Jack, ja nie som ako naši otcovia. Vojvodovia si nemôžu dovoliť taký zhýralý život.“

„Kto to tvrdí?“

Na svadobnej hostine si James a jeho štyria sprisahanci zlizli za to, že si mysleli, že by Anthony mohol dcére prekaziť tento významný deň. Dohodli sa, že o tom Judy nepovedia, hoci Tony bol riadne nazlostený, keď to zistil.

Dokonca prinútil Jamesa, aby mu odprisahal, že sa po návrate do Londýna stretnú v Knightonskej hale a dajú si jeden poriadny zápas v ringu.

James sa cítil previnilo, že pochyboval o vlastnom bratovi, ale predsa len sucho odvetil: „Znamená to, že ťa musím nechať vyhrať?“

Nicholas Eden ich začul a začal sa smiať, za čo si vyslúžil ostré pohľady oboch bratov. Keď to videla jeho žena Regina, radšej ho pre istotu ťahala preč. Bratia Nicka nemali v láske, najmä keď sa oženil s ich najobľúbenejšou neterou, ale zvyčajne sa obmedzili len na pohŕdavé poznámky. Tentoraz však Regina nechcela riskovať, lebo Anthony bol už beztak napajedený až-až.

Jack zase všetci hovorili, že čoskoro príde aj jej veľký deň. Zakaždým sa len nasilu usmiala, mysliac si svoje, pretože nechcela kaziť radostnú udalosť. Zazrela Judith, ako zmizla zo zábavy a vybehla na poschodie prezliecť sa do cestovných šiat. Vybrala sa za ňou. Chcela si so svojou najlepšou priateľkou užiť ešte pár posledných chvíľ osamote, kým odíde na svadobnú cestu.

Judith sa obzrela, kto to za ňou zatvoril dvere. „Zase si mi prišla povedať, že som zradkyňa?“

Jack ju tak síce párkrát označila, ale myslela to len zo žartu a už dávnejšie s tým prestala. Navzájom si prisahali, že túto sezónu si užijú spoločne a bez záväzkov. Celá rodina ich však presviedčala, že keď láska príde, nemajú sa jej brániť. Trvali na tom, že nie je rozumné nasilu sa jej vyhýbať. Jacqueline bola oveľa tvrdohlavejšia ako Judy. Navyše ju túto sezónu nikto nezaujal a ani neuviazla na lodi s nádherným mladým mužom ako Judy. Pravdupovediac, vlastne áno, ale Bastarda mala chuť akurát tak zabiť, takže to sa nerátalo.

S úsmevom pozrela na priateľku. „Nie, prišla som ti povedať, aká som neuveriteľne šťastná.“

„Ach, Jack!“

So slzami v očiach si padli si do náručia. Po chvíli Jacqueline chrapľavo hlesla: „Už dosť. Naozaj. Nemôžeš mať predsa červené oči, keď budeš hádzať zamilované pohľady po svojom manželovi.“

Judith sa s úškrnom odtiahla. „Naozaj to robím?“

„Pravdaže,“ prikývla Jack. „Všetci si to všimli. Dokonca aj tvoj otec.“

Judy sa rozosmiala. „Možno preto tak taktne ustúpil a súhlasil so svadbou.“

„Taktne? Čakala by som, že bude rozhadzovať rukami a zlostne kričať.“

„Nie, napokon sa uspokojil len s niekoľkými vyhrážkami, takže na jeho pomery to bolo určite taktné.“

„Budem ti veriť, hoci si to vôbec neviem predstaviť.“ Po dnešnom dni sa už so sesternicou nemala veľmi vídať.

Judy sa mienila s manželom presťahovať do Hampshiru do domu, ktorý zdedil po starej mame, a Jacqueline mala bývať v Londýne. Isto, bude za ňou chodiť na návštevy, ale nemôže byť na návšteve celý rok.

„Tak veľmi mi budeš chýbať!“ vyhŕkla odrazu.

„Veď nebudeme na opačných koncoch sveta, Jack.“

„Ja viem.“ Ibaže jej to tak bude pripadať.

„Potrebuješ sa niečím rozptýliť.“

„Voľačo by sa našlo. Otec chce po návrate do Londýna vyplávať do Karibiku a ja na to nemôžem prestať myslieť.“

„Počula som, ale mala som na mysli romantické rozptýlenie. Ani jeden z tvojich nápadníkov ťa ešte nezaujal?“

„Nie, ale mám ich všetkých rada. Lenže asi nijakého z nich nemilujem.“

„Možno si sa o to ani nepokúsila.“

Jacqueline sa rozosmiala a začala Judy pomáhať s vyzliekaním róby. „Nevedela som, že na tom treba tak pracovať.“

„Vieš, ako som to myslela. Skús hodiť tú nepríjemnú záležitosť s únosom za hlavu. Hnev z teba pomaly vyprchá a tvoje srdce sa otvorí novým možnostiam.“

Jack nenápadne prevrátila oči. Chápala, že priateľka jej chce úprimne dopriať rovnaké šťastie, aké sama prežívala, ale akosi pozabudla, že ona by bola najšťastnejšia, keby sa tento rok nezaľúbila.

Rozhodla sa však nepripomínať jej to. „Bojím sa o otca. Budúci týždeň sa chystá vyplávať, aby sa porátal s Bastardom a jeho šéfom.“ Bola si istá, že Maloryovci sa čoskoro stretnú, aby naplánovali útok. Možno to bude už dnes večer tu v Haverstone, keďže na svadbu prišli aj Warren a Boyd. Ju však, pravdaže, určite nepozvú!

„Takže už vie, kto bol za tým?“

„Netuším!“ vyhŕkla nahnevane Jack. „Nechcú mi nič povedať!“

Judith sa k nej zamračene obrátila. „Veď si si bola istá, že to strýko James zistí, hneď ako mu dáš… Och, Jack, len mi nepovedz, že to ešte stále tajíš! Musíš mu povedať, že si na pirátskej lodi našla pôvodnú správu o výkupnom!“

„Nemalo zmysel to pred ním viac tajiť, keďže ide do Karibiku tak či tak. Dala som mu svoju kópiu v ten deň, ako dostal list od Drewa.“

Odkaz objavila v Bastardovej kajute a myslela si, že jej rodine nenechal nijaké inštrukcie o výkupnom, a teda nikto nebude vedieť, kde ju majú hľadať. Príšerne ju to rozzúrilo. V ten deň sa ho pokúsila zabiť. V ten deň i mnohé ďalšie dni, ale ako vždy, bez úspechu. Ten prekliaty zloduch bol príliš silný a na všetkých jej márnych pokusoch sa akurát smial. Ubezpečil ju však, že napísal oveľa zdvorilejšiu verziu pôvodnej požiadavky svojho šéfa a dal ju doručiť jej otcovi. Akoby sa tým niečo zmenilo.

„Dokonca som otcovi vysvetlila, prečo som mu o pôvodnom odkaze nepovedala skôr. Určite by sa okamžite vydal naspäť do Karibiku a padol by im rovno do nastraženej pasce. Keď si to prečítal, iba sa mlčky usmial. Nepovedal ani slovo! Príšerne ma to nahnevalo!“

Judy odfrkla, vystúpila z róby a obrátila sa jej chrbtom.

„Jack, už ubehlo dosť času, určite už nerátajú s tým, že by prišiel. Nechaj otca, nech robí to, čo vie najlepšie, a ty si zatiaľ uži zvyšok sezóny.“

Jacqueline vzdychla. „Máš pravdu. Pokúsim sa.“

Priateľka prevrátila oči. „Ty sa nikdy nepokúšaš. Buď ideš do toho naplno, alebo vôbec, nemám pravdu?“

Jack sa zasmiala. „Asi áno. Dobre teda. Vrátim sa do Londýna a budem sa zabávať.“

„Sľubuješ?“

„Áno.“

V tej chvíli vošiel do izby Nathan a Jacqueline si uvedomila, prečo Judy nepomáhala s prezliekaním do cestovných šiat slúžka. Chcel jej s tým pomôcť jej čerstvý manžel. Pozrel na svoju nevestu len v košieľke a spodničkách, niekoľkými ráznymi krokmi k nej podišiel a vášnivo ju pobozkal.

Jack si bola istá, že si ju ani nevšimol. Pousmiala sa, vykĺzla z izby a zatvorila za sebou dvere.

Table of Contents

Kapitola 1

Kapitola 2