Ján Čižmár

Keď Turčín, tak Poničan

Elektronická kniha

© Keď Turčín, tak Poničan

Autor: Ján Čižmár

Obálka: Ing. Arch. Ľ. Radena

Publikácia vyšla vo vydavateľstve:

JC Partner

Vydanie: prvé

ISBN 978-80-89752-12-6

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2018

Ktosi múdry povedal, že všetko tu už raz bolo.

Veru aj námety, ktoré sú obsahom tejto zbierky.

Múdrosť našich predkov vsadená do ľudovej piesne

ma priviedla k myšlienke poukázať na dobových

paralelách, kde nás päta omína.

A že niektoré témy sú neaktuálne?

V čase uverejnenia v tlači boli a,

bojím sa, že čochvíľa zasa budú!!!

Váš Turčín Poničan

JA SOM BAČA VELMO STARÝ

Ja som bača a gdo je viac? Smrť! Ej, veru som ja už veľmo starý a smrť mi kosou zadok šmirgľuje. Ani do toho druhýho piliera na penziu ma už nekcú ziať. Vraj, gdovie, či sa ešte tej jari dožijem.

Nože, ovečky, pomalšie! Aj keď som si toho gélu na gĺby nagliediv, nevládzem ja veru za vama. A to ma ešte tie novie víbramke omínajú. Mali iba o číslo menšie, ale na druhý bok, zasa menej koštovali.

A verili by ste, že už ani tá kukučka mi na košiar nezaletí. Minule vraj sove tak povedala, že sa jej to na pov kukuk navzaj nevyplatí.

Tak je to somnou. Nuž a na nedeľu, po dojení, som zav fujarku, že si dáku zhudiem. Jáj, mali ste počuť tie moje pajšle. To bola muzika. Valasi sa rehotali, že to vraj mám hneď aj gajdy k tomu. Veď počkajte, budete kcieť odbehnúť dakerý g žene.

Už som aj cigaretle prestav ťahať, ale doktor v meste, aj keď bov v štrajkovej pohotovosti, mi tak povedav, že na novie háby si už nestihnem ušporovať. A tak mi budú dobrie aj tie starie.

Nože, ovečky, pomalšie hore dolinama! Televíznie noviny už nestihneme, a za smrťou sa veru ponáhľať nejdem.

POD HOROU, POD HOROU

- Počúvaj, Anča, a čože to čierne psisko hen pod horou breše do roztrhania?-

- Bodaj by nebrechalo. Veď už sa ani ono nemôže kukať na to, aká strapatá chodí tá tvoja suseda Mara. Taká mladá a vôbec nedbá o seba.–

- Jáj, keby len strapatá. Ale tá sa ti ani umývať nekce. Vody sa bojí, ako čert kríža. Čo len ten Paľo Paľovie na nej vidí, to ani Pán Boh nevie. –

- Veru, stále sa za ňou obzerá a druhej dievky si ani nevšimne. A pritom, ale nechcem ťa vynášať, tá tvoja Zuza by bola preňho ako stvorená. Drží sa ako páva a aj veno by ste jej dali poriadnô. -

- Ani nevrav! Ale ten má oči len pre Maru. Aj včera na ňu vykrikovav, že by za ním prišla. Vraj ju kce učesať. Veď tie škuty by jej nedav naporiadok ani hrebenčokom na kone. Dobre ja viem, ako ju chce česať.-

- Pravdu máš, Katrena moja, dneska je ten svet celý akýsi pokazený. To nie ako za našich mladých čias. -

NARODIV SA KRISTUS PÁN, ...

...veseľme sa! ...

- Počúvaj, Zuza, a čo ti preskočilo, že teraz, vo februári, vyspevuješ vianočnie pesničke? –

- Veru tak, Katrena. Taká som ti z tých sviatkov dopletená, ako chrbtový kôš. Dakedy sme mali len Svätího Mikuláša a Ježiška a každý z nich vedev čo má robiť a kedy má prísť. Potom nám tí králi z východu, čo nám kceli dobre, dali pod stromčok Deda Mráza. Síce tam u nich chodiv až začiatkom januára, ale pre nás to zariadili tak, že sa spojili s Mikulášom. –

- Jáj, veru tak, bov to riadny galimatiáš.

- No vidíš, a teraz, keď sme slobodní, tak nám tí králi zo západu, čo nám tiež kcú dobre, dolifrovali ďalšiu figúrku – Santa Klausa. A ten, aby to už bolo riadne domotanô, vraj chodí spolu s Ježiškom. Chúdence deti! –

- Prečo chúdence? Veď si predstav keď od každýho z nich dačo dostanú, to bude radosti. –

- Bolo by, ale čo keď sa tí štyria začnú spoliehať jedon na druhýho? –

- Ale cez sviatky ti hádam bolo veselo pri televízore? U nás bolo ticho lebo ten náš aparát môj starý prepiv. Tak aspoň platím koncesionárskie poplatke, nak vidia, že idem s dobou. –

- Veselo? Keby Ježiško vedev, čo tam na Štedrý večer budú dávať, tak sa, na môj dušu, narodí na Štefana. Samie gebuziny z Ameriky a aj tie po česky. A keď o pár dní dali Mrázika zasa v češtine, tak som už len čakala, že im Marfa povie od srdca: Čo vám šije, Starí?!!!

NA KRÁĽOVEJ HOLI, ...

... stojí strom zelený, ...

- Nuž, ale, Ondrík, a kedyže si tam bov naposledy? Veď tá jedľa tam už dávno nesvieti. –

- A deže sa podela? –

- De? Hore komínom vyletela. Ľudia vraj videli, ako ju ten Samo výrobca dreva, čo má pätnásť detí, trepe na pleci do tej svojej chalupy. Národná pamiatka sem - národná pamiatka tam, vraj nemá čím kúriť. –

- Jáj, a čo si nezaviedov eletriku tak, ako ja plánujem, keď sa ožením. Pekne bude svietiť aj hriať. Za lacnú korunku. Keď je sprivatizovaná, tak je vraj lacnejšia, ako keď ju štát dorába. –

- Nože Ondrík, veď sa už zobuď. Či si nepočuv, že sme sa miseli rozlúčiť s našou šťavou a budeme si ju kupovať zvonka. Vraj fajnejšiu. Naši páni tak povedali, keď im to tí cisárski nariadili. Zabudli šak povedať, že ten špás bude aj drakší. –

- Janko môj, a akože to potom bude? Lepšie? –

- Horkýže lepšie. Raz ti zavrú kohútik sprava, raz zľava a ty budeš tak tancovať, ako ti budú pískať. –

- A vieš čo, Ondrej? Keď tak o tom hútam, radšej ty odkáž, odpíš tej mojej materi, že sa ja veru ešte ženiť nejdem. Najprv si nachystám toho ekologickýho dreva aspoň na šesť zím a potom sa uvidí.

- A mojim kamarátom tak odkáž, že na ten fraj gu dievčaťom hádam ešte pôjdem. Pri nich je aspoň pod perinou teplejšie.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

JA SOM BAČA VELMO STARÝ

POD HOROU, POD HOROU

NARODIV SA KRISTUS PÁN, ...

NA KRÁĽOVEJ HOLI, ...