Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Marie Kielbusová

Malujeme voskem

enkaustickou žehličkou

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

obchod@grada.cz

www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401

fax: +420 234 264 400

jako svou 4621. publikaci

Odpovědná redaktorka Jana Minářová

Sazba a grafická úprava obálky Marcela Veličková

Texty Marie Kielbusová

Fotografie Jana Černá

Počet stran 64

První vydání, Praha 2011

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2011

ISBN 978–80–247–3610–5

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7286-8 pro formát PDF

ISBN 978-80-247-7287-5 pro formát EPUB

ÚVOD

Před několika lety jsem se zúčastnila dvouhodinového kurzu malování teplým rozpuštěným voskem, tzv. enkaustiky. Na kurzu si každý účastník namaloval několik pěkných abstraktních obrázků jako výsledek pouhé hry prolínání barev rozpuštěného vosku nanášeného speciální enkaustickou žehličkou na leštěný povrch čtvrtky o velikosti poloviční pohlednice. Doma po kurzu mne napadlo využít na malování starší, ale funkční nenapařovací žehličku. V krabicích s výtvarným materiálem jsem našla sadu hutných voskových pastelek snad z dob mé školní docházky. Na malování jsem využila rozřezanou zadní stranu staršího kalendáře se silnějšími listy s leštěným křídovým povrchem.

Vznikaly první abstraktní obrázky a vzory vytvořené spíše spontánními necílenými tahy, doteky a pohyby žehličky na papíře. Některé z prvních obrázků mám dosud schované a mohu potvrdit, že jejich barva nevybledla a obrázky zůstaly stejné, jak byly namalovány před léty.

O několik let později jsem při náhodném hledání témat pro výtvarnou tvorbu na internetu našla stránky pana Michaela Bossoma z Anglie z Wallesu a odkaz na mezinárodní enkaustickou galerii. Byla jsem překvapena, zasažena a okouzlena, co všechno dokáží profesionální i amatérští výtvarníci z celého světa voskovkami namalovat. Galerie byla přeplněna nejen abstraktními obrázky, ale i portréty, krajinkami, květinovými a zrcadlovými obrázky a dalšími náměty, o kterých jsem ani trošku netušila, jak a za pomoci jakých pomůcek a technik je autor vytvářel. V obchodech jsem se v té době marně poptávala po literatuře, jakým způsobem by se dala obohatit moje dosavadní znalost enkaustiky.

Napadlo mě panu Bossomovi do Anglie napsat. Poprosila jsem ho, zda by mohl z Anglie zaslat odkazy, materiály, starší již použité knížky a brožurky, eventuálně poučení k přiblížení technik uvedených na jeho webových stránkách a v enkaustické galerii. Pan Bossom zaslal podstatné. Poděkovala jsem mu v naší mailové korespondenci již několikrát a touto knížkou děkuji opětovně.

Dnes, po dalším víceletém období, mohu potvrdit, že se podařila zrealizovat jak řada kurzů a workshopů enkaustiky, tematicky zaměřených na jednotlivé výtvarné technologie a malované náměty, tak výstav pro účastníky kurzů volného malování. Ne všichni zájemci o tuto výtvarnou techniku mají možnost v dosahu svého bydliště projít kurzy a tvůrčími dílnami. Pokusím se v kostce předat touto knížkou základní instrukce. Zájemce o enkaustiku mohu ujistit, že dnes se v hobby a internetových obchodech najde dostatečné množství všeho k enkaustice nezbytného.

HISTORIE

Malování teplým rozpuštěným barevným voskem, tzv. enkaustika (odvozeno z řeckého slova encausis – vpálit, vypálit), není technika nová. Již před 2000 lety starověcí Řekové, Římané a Egypťané malovali včelím voskem smíšeným s barevnými přírodními pigmenty a damarovou pryskyřicí. Dochované příklady rané enkaustické malby jsou římsko-egyptské desky známé jako Fajjúmské mumiové portréty. Živé portréty jsou malované na dřevěné desky šepsované temperovou klihovou barvou. Malování včelím voskem se používalo až do středověku, ale díky pro výtvarné účely dostupnějším a levnějším materiálům jako olej a tempera byla tato technika postupně pozapomenuta.

K renezanci a znovuobjevení enkaustiky došlo v polovině 19. století v Německu v souvislosti s všeobecným rozšířením a zavedením elektřiny do průmyslu a domácností. Byly vyvinuty a sestrojeny elektricky vyhřívané miskové nebo ploché palety, špachtle a další přístroje a pomůcky.

Profesionální výtvarná scéna i dnes využívá vynikající vlastnosti běleného včelího vosku, ve kterém je rozpuštěno zhruba deset procent damarovy pryskyřice pro zajištění tvrdosti vosku. Barevnost je docílena podílem práškových pigmentů nebo smísením s olejovými barvami zbavenými částí oleje. Transparentní nebo barevné médium se nanáší širokými štětci v několika vrstvách na pevný neohebný, zpravidla dřevěný podklad. Mezi jednotlivé vrstvy naneseného vosku se umisťují zdobné prvky, například úlomky zbarveného vosku, provázky, kovové předměty, suché přírodniny nebo různé útržky papírů a jiných materiálů. Konečným výsledkem vrstvení vosku křehkého vzhledu je 3D efekt. Povrch se před dokončením strukturuje škrabkami nebo vtloukáním pevných předmětů do vosku. Jednotlivé vrstvy vosku se scelují horkovzdušnou pistolí tak, aby byl povrch od začátku do konce práce kompaktní.

V posledním více než dvacetiletí byly navrženy a zkonstruovány na nízkou teplotu vyhřívané elektrické lehko ovladatelné přístroje. Malování horkým voskem se tím obohatilo o další postupy, které inspirovaly široký okruh zájemců o experimentování.

Přístroje a pomůcky

ŽEHLIČKA NA MALOVÁNÍ

Základním vybavením pro malbu barevným voskem je žehlička (želízko). Vypadá podobně jako malá cestovní žehlička s tím rozdílem, že je zahřívána pouze na nízkou teplotu. Optimální pracovní teplota je mezi 70–90 oC. Teplota žehličky je řízena termostatem. Žehlička má vyhřívanou kovovou destičku (plotýnku), na které vosky v horizontální poloze žehličky s plotýnkou nasměrovanou vzhůru rozpouštíme a otočením žehličky přenášíme na papír. Dále má držadlo, které se připevní k žehličce v zámkovém tlačítku , přívod elektrické energie a v zadní části u své paty odtokový kanálek, kterým ze žehličky vytéká nadbytečný rozehřátý vosk.

Lze ji snadno složit do úhledného balíčku. Zasunutím žehlicí plochy do držadla nástroj upravit na horkou plotýnku připomínající malířskou paletu. Zpočátku malujeme při nastavení teploty žehličky na znaménko „low“ nebo na jednu „tečku“, tedy při nižší teplotě. Po získání zkušeností s vlastnostmi rozpuštěného vosku, který pro malování má mít konzistenci hustšího oleje, můžeme využít teplot nižších i vyšších. Některé triky při malování využívají rozdílů v hustotě rozehřátého vosku. Dbáme však na to, abychom termostat nenastavili na příliš vysokou teplotu, kdy se vosk přehřívá, přepaluje a čadí.

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

ÚVOD

Historie

Přístroje a pomůcky

Žehlička na malování

Pracovní postupy