Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Roman Šubrt a kolektiv

Tepelné mosty

Pro nízkoenergetické a pasivní domy

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

jako svou 4630. publikaci

Odpovědná redaktorka Eva Škrabalová

Sazba Jan Šístek

Detail na obálce Juraj Hazucha

Fotografie v textu z archivu autora

Počet stran 224

První vydání, Praha 2011

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2011

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2011

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami

nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978–80-247–4059-1

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7564-7 pro formát PDF

ISBN 978-80-247-7565-4 pro formát EPUB

1 Úvod

Stavebnictví se v současné době stále více ubírá směrem k co největším úsporám energií a tím i k výstavbě nízkoenergetických a pasivních domů. S touto problematikou úzce souvisí i problematika tepelných mostů, která je obsahem právě vydávané publikace. Kniha Tepelné mosty – Detaily pro nízkoenergetické a pasivní domy je pokračováním dlouholeté práce ing. Šubrta věnované tomuto oboru a navazuje na předchozí velmi úspěšný díl, který vyšel v září 2008 pod názvem Katalog tepelných mostů, 1 – Běžné detaily. V tomto (druhém) díle autoři reagují na velký zájem o pasivní a nízkoenergetické stavby, který byl vyvolán především startem dotací „Zelená úsporám“, a přinášejí v něm detaily běžně používané ve stavbách s nízkou spotřebou energie. Stavební detaily respektují českou realitu, české způsoby stavění a obvyklé stavební materiály stejně jako první díl, který byl mimo jiné i proto doporučen Českou komorou autorizovaných inženýrů a techniků činných ve stavebnictví (ČKAIT) jako publikace určená pro další vzdělávání stavebních inženýrů a techniků činných ve výstavbě.

Kvalitu tepelně technických vlastností obálky budovy tvoří především kvalita detailu. Zásady navržených stavebních detailů vycházejí z toho, že navržené detaily musí odpovídat požadavkům, musí být realizovatelné a musí jít o co nejjednodušší způsob řešení.

Ani tato kniha není schopna obsáhnout všechny řešené tepelné mosty, a tak byla zřízena webová stránka www.tepelnymost.cz, kde jsou postupně tak, jak čas dovolí, uveřejňovány tepelné mosty, a to jak jejich číselné hodnoty, tak i výkresy ve formátu dwg.

Publikaci zpracoval kolektiv autorů pod vedením ing. Romana Šubrta. Kapitolu věnovanou teplotnímu poli a obecné problematice vlhkosti zpracoval ing. Martin Škopek, Ph.D. Kapitolu věnovanou tepelné vodivosti zpracoval pan Jan Kurc ze společnosti URSA. Převážnou část výběru detailů a matematické simulace připravila ing. Pavlína Charvátová z Vysoké školy technické a ekonomické v Českých Budějovicích (VŠTE ČB). Některé detaily byly počítány podle vlastního technického řešení, některé byly převzaty z těchto projektů: detaily 5, 61, 62, 64, 65 a 44 jsou převzaty z projektů ing. arch. Aleše Brotánka, detaily 31, 63 a 85 jsou převzaty z projektu ing. Juraje Hazuchy, detaily 6, 7, 28, 29, 30, 43 a 60 jsou převzaty z projektů Mgr. art. Bjørna Kierulfa, detaily 25, 26 a 77 jsou od ing. Martina Konečného, detaily 59 a 78 od ing. Rostislava Kubíčka a detaily 56 a 69 od ing. Romana Šubrta. Na knize se dále podíleli ing. Petr Kapička, ing. Iva Wohlschlägerová, Václav Beneš a Daniel Šubrt.

Obrázek 9 je převzat z publikace Josého Pijoana, Dějiny umění.

Autorský tým

Roman Šubrt

Absolvoval FSv ČVUT (1985) se zaměřením na stavební fyziku. Autorizovaný inženýr v oboru Pozemní stavby a Energetické auditorství, soudní znalec v oboru Pozemní stavitelství a v oboru Energetika. V roce 2010 získal jako jeden z prvních v ČR mezinárodní certifikaci „Certified Passive House Designer“.

Martin Škopek

Od absolvování postgraduálního studia v oboru teoretické elektrotechniky na Západočeské univerzitě v Plzni (2002) se nadále intenzivně věnuje simulacím fyzikálních polí a problematice úspor energie.

Pavlína Charvátová

Vystudovala stavební fakultu ČVUT v Praze (2007). Od roku 2007 spolupracuje se společností Energy Consulting Service, s. r. o., kde se věnuje především tepelným mostům a energetickému hodnocení staveb.

Jan Kurc

Profesně se věnuje problematice praktického zateplování budov asi sedmnáct let, od roku 2003 pracuje jako technik pro firmu URSA v ČR a SR.

Bjørn Kierulf

Původem je Nor a průmyslový designér. Společně s manželkou Zuzanou se v architektonickém studiu CREATERRA specializuje na pasivní domy a přírodní materiály ve stavebnictví.

Juraj Hazucha

Absolvent Fakulty stavební STU v Bratislavě se o pasivní domy a přírodní materiály zajímá od roku 2003. Po roční inženýrské praxi v Anglii nastoupil v roce 2007 jako odborný poradce do Centra pasivního domu.

Jiří Čech

Autorizovaný inženýr v oboru Pozemní stavby a Statika a dynamika je členem pracovní skupiny o. s. Ekodům. V roce 2010 získal jako jeden z prvních mezinárodní certifikaci „Certified Passive House Designer“.

Aleš Brotánek

Autorizovaný architekt, vystudoval VŠUP, od roku 1984 se orientuje na energeticky úspornou architekturu. Dnes vede AB ateliér, který navrhuje stavby pouze na principech pasivního domu.

Rostislav Kubíček

Vystudoval VUT FAST Brno se zaměřením na pozemní stavby a stavební fyziku. Od roku 2008 je spolumajitelem a hlavním inženýrem ateliéru Vize Atelier, s. r. o., který je členem Centra pasivního domu.

2 Tepelné mosty

2.01 Definice tepelného mostu

Tepelný most je místo, v němž dochází k vícerozměrnému vedení tepla. Tepelné mosty mohou být způsobeny vedením, prouděním i sáláním. Ve stavební praxi se lze obvykle setkat s tepelnými mosty způsobenými vedením tepla. Ty lze přesněji rozdělit na tepelné mosty v konstrukci a tepelné vazby. Tepelná vazba je typ tepelného mostu vznikající stykem dvou různých konstrukcí. Jedná se např. o okenní ostění, roh budovy, kde je styk dvou stěn apod. Tepelné mosty v konstrukci mohou být nahodilé (např. způsobené nepravidelným promaltováním cihel nebo konzolou na parabolu jdoucí skrz tepelnou izolaci apod.) nebo systematické (např. krokve nebo hmoždinky kotvící tepelnou izolaci).

Všechny tyto detaily je nutné řešit tak, aby splňovaly tyto požadavky:

- po celou dobu životnosti stavby nesmí dojít k porušení konstrukce;

- vnitřní povrch konstrukce musí mít takovou teplotu, aby na ní nerostly plísně;

- detail musí umožňovat, aby stavba byla plně funkční, tedy musí mít příslušnou nosnost dle umístění,

- musí být vzduchotěsný;

- musí být na stavbě realizovatelný.

Detail se obvykle navrhuje jako řez daným místem, tedy má pouze dva rozměry, ovšem realita je jiná, na stavbě se provádí v trojrozměrném prostoru. Pokud se navrhuje jakýkoliv detail, je třeba dbát na to, jak se bude na stavbě realizovat a jak bude probíhat tepelný tok nejen v kresleném místě, ale i tam, kde daný typický řez končí a dochází k trojrozměrnému vedení tepla. Typickým příkladem může být detail prahu dveří v cihelné stavbě s vnějším kontaktním zateplovacím systémem, viz obr. 1.

Obr. 1 Práh dveří v cihelné stavbě s vnějším kontaktním zateplovacím systémem

Detail ostění je na obr. 2.

Obr. 2 Detail ostění dveří

Detail prahu dveří vypadá vhodně řešený, stejně tak detail ostění. To však jen do té doby, než si uvědomíme, že práh přede dveřmi vede teplo i do stran, kde způsobuje značný tepelný most, viz obr. 3.

Obr. 3 Práh dveří v trojrozměrném zobrazení

Při řešení detailu je také důležité, aby tímto místem docházelo k co nejnižším tepelným ztrátám, tedy aby zde byl tepelný tok co nejnižší. Jak to vypadá v místě neřešeného tepelného mostu, lze dokumentovat na detailu balkonu rodinného domu. Dříve se obvykle balkony navrhovaly jako ocelové nosníky a mezi ně se provedl klasický železobetonový strop. Tento typ řešení však může mít stejnou tepelnou ztrátu jako celý zbývající rodinný dům.

Tepelné mosty prouděním mohou vznikat tam, kde do konstrukce proniká vzduch z exteriéru a šíří tak teplo. Typický příklad je na termogramu 1, kde šipka ukazuje na místo, kde dochází k pronikání vzduchu z exteriéru mezi interiérový sádrokarton a tepelnou izolaci umístěnou za ním.

Termogram 1 Termogram podkroví s vyznačením tepelného mostu konvencí.

Tepelné mosty sáláním mohou vznikat tam, kde je jako tepelná izolace použita reflexní materiál, avšak ten se dotýká jiné konstrukce, takže zde nedochází k omezení výměny tepla sáláním tak jako v ostatních místech konstrukce. (Upozornění: vliv reflexních materiálů je velmi často nadhodnocován, vhodnější je používat klasické tepelné izolace, které izolují vedení tepla.)

2.02 Optimalizace tepelného mostu

Při řešení stavebních detailů je nutné postupovat tak, aby splňovaly všechny na něj kladené požadavky, z hlediska tepelné techniky pak zejména vnitřní povrchovou teplotu. Na obr. 4 je detail parapetu okna při použití zdiva z Ytongu Theta.

Obr. 4 Detail parapetu okna

Tento materiál má vynikající tepelně izolační vlastnosti, proto se nepředpokládá, že by zde mohly nastat problémy. Výpočtem se však zjistilo, že vnitřní povrchová teplota byla nižší, než požadují normy. Proto bylo nutné detail změnit tak, aby byly dodrženy normy a nehrozil vznik plísní. V zásadě bylo možné postupovat více způsoby. Prvním je nahradit vnější část zdiva materiálem s lepšími tepelně izolačními vlastnostmi. Protože se jedná o stěnu z Ytongu, je logické použít materiál stejného výrobce s lepšími tepelně izolačními vlastnostmi. Tím je Multipor. Toto řešení by jistě bylo z hlediska řešení tepelného mostu možné. Bylo však nakonec zavrženo, neboť bylo jasné, že technologickou nekázní by buď nedošlo k zabudování Multiporu, a nebo by bylo okolo něj použito lepidlo tak, že jeho význam jako tepelné izolace by byl eliminován. Druhou možností bylo posunout okno do interiéru. Tím sice dojde ke zvýšení úniků tepla, neboť teplotní pole bude více zakřivené, ovšem dojde k přivedení většího množství tepla na vnitřní povrch a tím i ke zvýšení teploty tohoto místa. Toto řešení bylo vyčísleno. Na obr. 5 je schéma parapetu okna s tím, že postupně docházelo k simulaci posunu okna do interiéru.

Obr. 5 Simulace posunu okna do interiéru

I toto řešení bylo zamítnuto, neboť by bylo nutné takto posunout všechny otvorové výplně a došlo by ke změně vzhledu domu. Jako poslední možné řešení se jevilo do interiéru umístit tepelně vodivý materiál tak, aby bylo k povrchu přivedeno teplo. Bylo zvoleno použití vnitřního parapetu z kamene nebo z teraca. Toto řešení se v daném případě jevilo jako optimální. V tab. 1 jsou uvedeny hodnoty povrchových teplot, teplotních faktorů a lineárních činitelů prostupu tepla pro jednotlivé popsané varianty.

Tab. 1 Povrchová teplota, teplotní faktor a lineární činitel pro jednotlivé varianty z obrázku 5

Parametr

Zdivo tvarovky YTONG (P1,8 tl. 500)

parapet dřevěný

parapet kamenný

0

+ 50 mm

+ 100 mm

+ 150 mm

+ 200 mm

0

Teplota v místě styku rámu okna se zdivem (parapetem) v interiéru

Teplotní faktor fRsi [-]

0,767

0,772

0,779

0,791

0,818

0,850

Poměrný teplotní rozdíl vnitřního povrchu ξRsi [-]

0,233

0,228

0,221

0,209

0,182

0,150

Vnitřní minimální povrchová teplota [°C] pro teplotu interiéru 21°C a exteriérových teplotách:

-13,0

13,1

13,3

13,5

13,9

14,8

15,9

-15,0

12,6

12,8

13,0

13,5

14,5

15,6

-17,0

12,1

12,3

12,6

13,0

14,1

15,3

Lineární činitel prostupu tepla z exteriéru ψe [W/(m.K)]

0,012

0,013

0,017

0,026

0,044

0,028

Lineární činitel prostupu tepla z interiéru ψi [W/(m.K)]

0,012

0,013

0,017

0,026

0,044

0,028

2.03 Lineární a bodový činitel prostupu tepla

Zvýšení tepelného toku se ve stavební terminologii vyjadřuje lineárním či bodovým činitelem prostupu tepla a označují se ψ [W/(m.K)] a χ [W/K]. Je nutné si uvědomit, že tyto pojmy nemají žádné fyzikální opodstatnění. Nejde o fyzikální veličiny, jde pouze o zavedení konstant, které vyjadřují rozdíl mezi jednorozměrným vedením tepla a dvoj- či trojrozměrným. Nejde tedy o vlastnost materiálu, vlastnost konstrukce či geometrického řešení, ale o rozdíl mezi skutečným stacionárním vedením tepla a teoretickým jednorozměrným stacionárním vedením tepla. Tímto způsobem se také počítají. Na obr. 6 je znázorněn práh francouzského okna se stropem a obvodovou stěnou.

Obr. 6 Práh francouzského okna se stropem a obvodovou stěnou

V případě, že je třeba kvantifikovat tepelný most, tedy vypočítat lineární činitel prostupu tepla, musí se nejprve analyzovat teplotní pole (rozložení teplot viz obr. 7).

Obr. 7 Rozložení teplot k detailu na obrázku 6

Následně se určí tepelné toky, v tomto konkrétním případě tepelný tok na hranici konstrukce a exteriéru (modré kóty na obrázku 6) a na hranici konstrukce a interiéru pro spodní místnost (červené kóty na obrázku 6) a pro horní místnost (zelené kóty v obrázku 6). Tepelné toky směrem do konstrukce, tedy na straně interiéru, a směrem z konstrukce, tedy na straně exteriéru, se musí rovnat, pouze mají opačné znaménko. (Zjednodušeně: teplo, které do konstrukce vtéká, z ní musí za ustáleného teplotního stavu také vytékat.) Dále se vypočítají tepelné toky pro jednorozměrné vedení tepla. Spočítá se součinitel prostupu tepla s použitím stejných parametrů jako u dvojrozměrného vedení tepla a vynásobí se plochou konstrukce v hodnoceném detailu. Dále se odečte tepelný tok vypočtený pro jednorozměrné vedení tepla od tepelného toku skutečného, tedy vypočteného pro dvojrozměrné vedení tepla. Výsledek se vydělí rozdílem teplot mezi exteriérem a interiérem a tím se získá lineární činitel prostupu tepla. Z uvedeného je patrné, že je velmi důležité, jaké rozměry se při výpočtu používají. Pokud je třeba provést výpočet pro exteriér, použijí se rozměry zdi získané z exteriéru, pokud je třeba výpočet provést pro interiér, použijí se rozměry místností získané z interiéru. Stejně tak je potřeba dbát na to, jaké se ve výpočtu používají rozměry okna, zda se jedná o skladebné nebo o čisté rozměry okna nebo zda o světlý rozměr okenního otvoru. Při výpočtu tepelné ztráty objektu či potřeby tepla na vytápění je pak nutné používat stejné rozměry, jaké jsou uvedeny v kvantifikaci tepelného mostu. Pozor! Některé lineární činitele prostupu tepla mohou být uváděny i pro jiné rozměry, než jsou vnější či vnitřní rozměry. Typickým příkladem může být výpočet tepelných mostů u staveb se zateplením. Zde může být pro zjednodušení použit i rozměr konstrukce bez zateplení. Následně pro výpočet tepelných ztrát a potřeby tepla na vytápění, resp. pro výpočet optimální varianty zateplení není nutné měnit vnější rozměry (plochy stěn) objektu v závislosti na projektované tloušťce zateplení.

Jak vyplývá z postupu výpočtu, je rozhodující i tvarové řešení detailu. Znamená to, že pokud se např. použije okenní rám o větší stavební hloubce, bude lineární činitel prostupu tepla jiný než při použití slabšího okenního rámu.

Příklad výpočtu:

Tepelný tok na straně exteriéru získaný z dvojrozměrného výpočtu vedení tepla: Qe2D= 39,30 W.

Tepelný tok na straně interiéru získaný z dvojrozměrného výpočtu vedení tepla v dolní místnosti> Qid2D = 12,20 W.

Tepelný tok na straně interiéru získaný z dvojrozměrného výpočtu vedení tepla v horní místnosti: Qih2D = 27,10 W.

Součinitel prostupu tepla stěny: Ustěny = 0,25 W/(m^2.K).

Součinitel prostupu tepla okna: Uokna = 1,20 W/(m^2.K).

Plocha stěny z exteriéru (modré kóty): Sestěna = 1,45 * 1 = 1,45 m^2.

Plocha stěny z interiéru pro dolní místnost (červené kóty): Sidstěna = 1,00 m * 1 = 1,00 m^2.

Plocha stěny z interiéru pro horní místnost (zelené kóty): Sihstěna = 0,15 m * 1 = 0,15 m^2.

Plocha okna (z exteriéru i z interiéru je stejná, modré a zelené kóty):Sokna = 0,50 m * 1 = 0,50 m^2.

Tepelný tok získaný z jednorozměrného vedení tepla pro exteriérQe = (Ustěny * Sestěna + Uokna * Sokna) * θΔ = (0,25 * 1,45 + 1,20 * 0,50) * 36 = 34,65 W.

Tepelný tok získaný z jednorozměrného vedení tepla pro dolní místnost z interiéru: Qid = (Ustěny * Sidstěna) * θΔ = (0,25 * 1,00) * 36 = 9,00 W.

Tepelný tok získaný z jednorozměrného vedení tepla pro horní místnost z interiéru: Qih = (Ustěny * Sestěna + Uokna * Sokna) * θΔ = (0,25 * 0,15 + 1,20 * 0,50) * 36 = 22,95 W.

Lineární činitel prostupu tepla pro exteriér:ψe = (Qe2D – Qe) / (θΔ) = (39,30 – 34,65) / (36) = 0,129 W/(m.K).

Lineární činitel prostupu tepla pro interiér pro dolní místnost: ψid = (Qid2D – Qid) / (θΔ) = (12,20 – 9,00) / (36) = 0,089 W/(m.K).

Lineární činitel prostupu tepla pro interiér pro horní místnost: ψih = (Qih2D – Qih) / (θΔ) = (27,10 – 22,95) / (36) = 0,115 W/(m.K).

2.04 Povrchová teplota a teplotní faktor

Při hodnocení stavebních detailů z hlediska povrchových teplot je důležité, aby povrchová teplota nepoklesla pod teplotu, při níž dochází k růstu plísní. Protože z průzkumů vyplývá, že k masivnímu růstu plísní dochází již při zvýšení relativní vlhkosti vzduchu na 80 %, je v normě pro konstrukce uvedena maximální teplota při dané vlhkosti pro danou teplotu interiéru pro tuto vlhkost. U oken je tento požadavek mírně nižší, zde se připouští zvýšení relativní vlhkosti vzduchu do 100 %.

Pokud se provádí hodnocení stavebních detailů výpočtem dvou- či trojrozměrného stacionárního teplotního pole, vychází se zpravidla z konkrétních vnitřních a vnějších teplot. Aby bylo možné takto získané povrchové teploty lépe přepočítat pro jiné podmínky exteriéru či interiéru, byl zaveden teplotní faktor fRsi, což je bezrozměrné číslo. Teplotní faktor vyjadřuje poměr rozdílu teplot mezi exteriérem a vnitřním povrchem a rozdílu teplot mezi exteriérem a interiérem. Z této definice je jasné, že se jedná o číslo v intervalu 0 až 1. Pro výpočet teplotního faktoru je nutné znát vnější teplotu, vnitřní teplotu a vnitřní povrchovou teplotu, obráceně pak pro výpočet vnitřní povrchové teploty je nutné znát vnější teplotu, vnitřní teplotu a teplotní faktor.

Pro zjednodušení výpočtu je k dispozici online kalkulačka těchto hodnot na webové stránce www.tepelnymost.cz.

V ČSN 73 0540-2 jsou dané požadavky na minimální povrchovou teplotu prostřednictvím teplotního faktoru, kdy je v normě uveden vzorec pro výpočet požadovaného teplotního faktoru, a dále je zde uvedena tabulka pro obvyklé teploty a relativní vlhkosti vzduchu. Pro ostatní prostředí je nutné si provést vlastní výpočet. To se týká např. různých skladovacích prostor, kde je sice nižší teplota, ale často vyšší relativní vlhkost vzduchu. Týká se to ale i místností vytápěných na vyšší teplotu než je 21 °C apod. Protože výpočet je poměrně složitý, je opět na www.tepelnymost.cz online kalkulačka na výpočet minimálního teplotního faktoru.

2.05 Web www.tepelnymost.cz

Jako pomoc projektantům byl zřízen web www.tepelnymost.cz, který se věnuje této problematice. Náhled na tento web je na obr. 8. V sekci vlevo je možné volit vedle prohlížení odborných článků a aktualit kalkulačky přepočítávající faktor teploty na povrchovou teplotu a zpět (odkaz 1), kalkulačky počítající normový požadavek buď na povrchovou teplotu v závislosti na vnitřní a vnější teplotě a vlhkosti, nebo na součinitel prostupu tepla v závislosti na druhu konstrukce a vnitřní a vnější teplotě (odkaz 2).

Největší část webu pak zabírají konkrétní kvantifikované tepelné mosty, které je možné vyhledávat jednoduchým vyhledávačem, pokročilým vyhledávačem či si nechat zobrazit všechny tepelné mosty na webu, kterých je současné době přes 750 (odkaz 3). Zatím nejvíc používané je pokročilé vyhledávání, kde si uživatel může zvolit vždy jednu či více z devíti kategorií. Vyhledávač pak najde všechny detaily odpovídající daným kritériím. Protože však ne všechny detaily obsahují všechny možnosti, může se stát, že tímto výběrem nebude zobrazen žádný detail.

Obr. 8 www.tepelnymost.cz

Konec ukázky

Table of Contents

1 Úvod

Autorský tým

2 Tepelné mosty

2.01 Definice tepelného mostu

2.02 Optimalizace tepelného mostu

2.03 Lineární a bodový činitel prostupu tepla

2.04 Povrchová teplota a teplotní faktor

2.05 Web www.tepelnymost.cz

3 Tepelně technické výpočty

3.01 Teplotní pole

3.03 Tepelná vodivost

4 Požadavky na pasivní domy

5 Praktická část

6 Přílohy