Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. arch. Stanislav Kovář, CSc.

Feng šuej podle našich předků

Cestami k domovu

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a. s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 4633. publikaci

Odpovědná redaktorka Viktorie Lupačová

Sazba Eva Grillová

Návrh a grafická úprava obálky Michal Němec

Počet stran 352

První vydání, Praha 2012

© Grada Publishing, a. s., 2012

Podklady pro obrazové ilustrace: Irena Kovářová (kap. 4, 11, 14, 16, 17, 18, 22, 24, rejstříky, shrnutí)

Zuzana Kovářová (úvod, kap. 2, 5, 6, 12, 19, 20, 21, 23)

Stanislav Kovář (kap. 1, 3, 7, 8, 9, 10, 13, 15, 25, přílohy)

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

ISBN 978-80-247-4025-6

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7570-8 pro formát PDF

ISBN 978-80-247-7571-5 pro formát EPUB

Rukověť architeriky

v této knize najdete inspiraci, jak dojít k domu své duše,

dozvíte se něco o duchovním pilíři architektury a urbanismu,

o čištění domova jako součásti našeho uzdravování

i o tom, jak přežít případné blížící se pohromy.

Naleznete zde základní návody na to,

jak pečovat o svůj dům podobně,

jako pečujeme o sebe samé,

i nápovědy pro zakládání

ekodomů a ekovesnic.

Lépe pochopíte

smysl svého

života.

O autorovi

Ing. arch. Stanislav Kovář, CSc.

působí v jižních Čechách jako autorizovaný architekt, urbanista a geomant. Ve své praktické i teoretické tvorbě zúročuje prožitky, poznatky a zkušenosti ze svého dětství na vesnici Českomoravské vysočiny, z práce ve folklórních souborech a z mnoha turistických cest a zahraničních pobytů. Svůj vliv na jeho tvorbu zanechaly zejména pobyty v Rusku, Dánsku, Řecku a v USA.

Architekturu dostudoval na VUT v Brně v roce 1977. Na Fakultě architektury ČVUT v Praze pak získal v roce 1991 titul kandidáta věd za práci „Vyhodnocení využití městského území“, kde rozvinul analytické a syntetické metody exaktního hodnocení urbanistických a ekologických úloh. V letech 1990–91 působil jako vedoucí Odboru životního prostředí a rozvoje města na Úřadu města České Budějovice.

Ve svém soukromém architektonickém ateliéru zpracoval desítky územních plánů jihočeských obcí a měst a desítky projektů rodinných domů. Poskytuje také komplexní projektové, poradenské a informační služby v oblasti ochrany životního prostředí a krajiny a hodnocení prostředí a staveb na základě učení feng šuej.

Angažuje se také v různých odborných spolcích a komisích, kde prosazuje zejména potřebu regionální a kontextuální architektury, alternativních zdrojů energií, ekologické výstavby a celostního urbanismu. Ve volném čase se věnuje záchraně lidové architektury, výzkumu a vynálezectví. Spolu s manželkou Irenou a nejmladší dcerou žije ve svém vlastním ekodomě, obklopeném originální přírodní zahradou, kde si ověřuje své teoretické poznatky a filosofii přímo v reálné praxi.

Předmluva

…mlčky usedli na lavici u kamen, zraky majíce obrácené ke koutu, v němž stál velký stůl z javorového dříví a kde stěny byly zdobené četnými svatými obrazy, začazenými dýmem. Po dlouhou chvíli nepromluvili slova a přece, kdo by je byl pozoroval, snadno by uhodl jejich myšlenky, vyznívající v krátkou otázku: „Co si nyní počneme?“

K. Klostermann, Jak to skončí?

Pravidelně jsem přicházel z našeho ekodomu v rodové osadě ke svým přátelům do města a tam jsme dlouho besedovali o tom, jak prostředí utváří naše životy a jaký my sami na tom máme nebo můžeme mít svůj osobní podíl. Vyprávěl jsem jim, co všechno jsem zažil a jak nyní žiji. Některé moje zážitky a zkušenosti se jim sice nezdály zcela normální ani vědecké, ale přesto pro ně byly natolik věrohodné, že se většina z nich nakonec rozhodla vydat se podobnou cestou.

Předkládám také vám v této knize k zamyšlení otázky z našich společných sezení. Bylo jich položeno celkem sto osmdesát. Na ně můžeme postupně nyní i my společně hledat zrovna tolik odpovědí. Uvidíte sami, že tyto odpovědi nebudou ani jednoduché, ani jednoznačné.

Předpovědi o blížícím se konci světa znepokojují dnes mnohé. Ale ať již jsou různé katastrofické scénáře více či méně reálné, snažíme se poukázat nejen na to, jak takové katastrofy můžeme zvládnout a přežít, ale zejména a hlavně na to, že se již dnes můžeme změnit, že můžeme již dnes začít s vytvářením nového typu společenství, mnohem zdravějšího a odolnějšího, které čerpá sílu z původní moudrosti našich předků a zároveň směřuje vpřed, vzhůru. Máme totiž jako lidé asi nejvyšší čas, abychom začali opět ctít zdravý rozum a vlastní intuici a řídili se tím, co nám v dobrém radí duchové přírody a duše našich předků.

Děkuji všem, kteří mi pomohli se sestavením této knihy.

Děkuji z celého srdce za četné inspirace, za podporu a pomoc s přípravou, za rady a za odborné korektury této knihy své ženě Irence. Děkuji jí za ten stálý proud přirozené moudrosti, optimismu a radosti, který z ní ke mně každý den vyvěrá.

Tuto knihu věnuji všem, kteří by jí byli v životě rádi podobní.

Jak zaseješ, tak také sklidíš.

Úvod: O CO JDE

„Nejdřív si ze všech možných míst na zemi vyber své, které se ti zalíbí. Místo, na kterém bys chtěl žít. Na kterém bys i svým dětem přál prožít jejich život. Kde bys byl dobrou vzpomínkou pro svá pravnoučata. Na tomto místě má být pro tebe příznivé podnebí. Na tomto místě si vem jeden hektar půdy navěky.“

V. Megre, Zvonící cedry Ruska

Budu vám nyní vyprávět tento svůj příběh, který se nutně nemusel, ale mohl doopravdy stát. Mohl to být také jen sen, nebo se to vše teprve někdy stane. Pokud se to nestane mně, může se to stát i někomu jinému. A pokud se to nestane v nejbližších letech, může se to stát někdy později. Ale příběhy se mají vypravovat. Jsou součástí našeho poznání, našeho vědomí, našich životů. Pokud ho prožijete se mnou, možná mu také uvěříte. Začal sice poněkud špatně, ale, jak sami uvidíte, nakonec se vše obrátilo a dobře skončilo.

Veškeré vědomosti se mi od určité doby začaly rozplývat a opět splývat do jednoho klubka emocí a myšlenek a toto klubko jsem najednou začal i vidět jakoby jinýma očima. Poznal jsem, že čím více vím, tím více také nevím a spíše věřím. Nejde mi již jen o vědecké poznatky a objevy, těmi jsme přímo zahlceni, jde spíše o nové pohledy, nové příběhy, nová propojení. Chci se tímto podělit i s vámi o tyto jakoby „rozluštěné záhady“, přispět trochu v mém oboru architektury a urbanismu do mozaiky tohoto nového, probouzejícího se celostního světa.

Toto celostní propojení různých názorů, úvah a poznání nám umožňuje zjistit a uvěřit, že energie, naše myšlenky a duchovno jsou podstatou vesmíru, země i našich životů. Chtěl bych vám ukázat, že naše byty, domy a ulice jsou pro naše životy stejně důležité, jako to, co jíme, co děláme a jak se vzděláváme. Principy duchovního světa v nás, kolem nás a ve vesmíru jsou úzce propojeny a ukazují nám, jak máme chápat a přetvářet svět, aby nám byl co nejvíce k potěšení i užitku. Jak můžeme svým pozitivním naladěním pozitivně měnit materiální svět kolem nás a naopak.

Postavil jsem během svého života také několik bytů a domů… a ověřil jsem si i vlastním potem, v praktickém životě, že tyto duchovně podložené teorie, říkejme jim principy feng šuej, bezpečně fungují. Fungují a fungovaly i v dávné minulosti. Zejména cenný je poznatek, že nemusíme žít celý život jen jedním způsobem, podle jednoho schématu, v daném prostředí, v jednom domě. Žijeme zde proto, abychom se učili, měnili a vyvíjeli, abychom hledali svoji cestu. Pokud nám současný byt či život již nevyhovují, a zjistíme, že bloudíme, že naše osudová životní cesta vede jinudy, nesmíme se bát vše radikálně změnit, osvobodit se, uvolnit možnosti své duše. Začít jako nový člověk v novém světě. Především jako nový člověk s novým vědomím…

Je dobře, že nejsme všichni stejní. Někdo má raději světlo než stín, někdo dává přednost vlhku před suchem, někteří lidé mají raději rovné tvary než oblé, hluk než ticho, někteří se cítí lépe v menších prostorách než ve velkých, někdo si sedne raději dopředu a jiný dozadu. Vše je polarizováno dle principů jin a jang. Čím větší je výchylka jedním směrem, tím větší je i zpětná reakce. Proto je dnes, po období zaměřeném spíše na rozum, techniku a ekonomii, pochopitelný výraznější nástup spiritualismu, alternativních nauk, směrů zaměřených ekologicky, tradicionalisticky, alternativně, přírodně, organicky, biologicky a podobně. Tento nástup lze zcela zřetelně sledovat v mnoha různých oblastech a oborech – ve výtvarném umění, v hudbě, v lékařství, v biologii, v zeměpisných a dějepisných vědách, v zemědělství, v odívání či gastronomii. Postupně se prosazuje i v teorii architektury a urbanismu, kde může logicky vysvětlit i ty jevy, které jsme si dříve vysvětlit neuměli. Nazýváme to „celostním přístupem“ k pochopení světa kolem nás.

Proč se však dnešní člověk tak často brání uznání jemněhmotného a spirituálního světa, když v něm v minulosti skrze náboženské i okultní zážitky vyrůstaly celé generace lidí? Vždyť není úplně logické odmítat to, co nám předali naši předkové, a co může zkvalitnit, obohatit, povznést i náš život! Navíc člověk bez znalostí zákonitostí duše a ducha je vydán napospas těm, kteří s těmito energiemi umějí zacházet, a někdy je i ve svůj prospěch zneužívat! Pak se z nás může stát i takový zarputilý materialista, který je různě manipulován, naříká si a stěžuje, závidí a nadává, bojí se a brání se, ale v podstatě si může za tuto svoji bídnou situaci vlastně sám! Je totiž otrokem svého strachu, svých předsudků, svého duševního omezení. Svůj strach, závist i nenávist potom projikuje do všeho, co ho obklopuje.

Poznáváme neustále, svým každodenním životem, že naše myšlenka je silnější než hmota, že myšlenka je nejsilnější energií vesmíru. Důležitější je pro nás většinou to, co cítíme a co si myslíme, než co vskutku je, jak to vnímáme, než jaké to opravdu je! Navíc svojí intuicí a emocemi se rozhodujeme a řídíme mnohem častěji, než racionálními argumenty, i když si to často nejsme ochotni přiznat. Pro to, co si myslíme a co cítíme, jsme ochotni se i pohádat, poprat, válčit, dokonce položit i svůj život. Duchovní svět je mnohem pestřejší, zajímavější a inspirativnější, než svět hmoty, je nutnou cestou k našemu duchovnímu rozvoji, zdokonalení, k naší spáse.

Proč se o tom tady zmiňuji, když se chceme bavit o našich bytech a domech? Protože naše domy přece nejsou jen stavebnicí z jednotlivých hmotných dílů. Do domů je koncentrováno mnoho duchovní energie, která ovlivňuje nejen životy těchto domů, ale především životy jejich obyvatel. Svět má více rozměrů, než které popisuje naše věda. Nadměrným znečištěním našeho světa jsme si do svého okolí navíc vypustili i mnoho negativních duchovních sil, se kterými se budeme muset naučit zodpovědně zacházet – a jak je to pro nás důležité, to se také brzy dozvíte.

Věřím, že i celá naše civilizace se bude brzy více ohlížet po těchto duchovních hodnotách života, které máme zakódované v těle i v duši od našich předků, které jsou součástí přírody i dochovaného kulturního dědictví, které jsou tak vlastní lidové architektuře a ekologickému vnímání světa. Máme to těžší než naši praotcové, protože jsme více poučení, vše více prověřujeme rozumem a s plným vědomím naší velké zodpovědnosti. Věřím, že i naše oficiální věda se s touto zodpovědností brzy začne vážně zabývat jevy, které tak často hýbaly a hýbají osudy lidí a dějinami zemí.

Každý máme ze svého dětství zafixovanou určitou představu o obrazu okolního světa. Ať již to jsou obrazy pozitivní, nebo negativní. Srovnáváme tyto obrazy s naší dnešní skutečností – jak jsou na tom naše děti dnes? Jaké obrazy od nás přebírají? Také obrázky z našich cest se nám nesmazatelně na dlouhou dobu fixují v hlavě a utváří nám povědomí o společnosti a zemi, ve které jsme žili nebo kterou jsme jen krátce navštívili. Jaké obrazy si asi odnášejí návštěvníci od nás? Jak odraz prostředí v našem vědomí i podvědomí, přímý nebo zprostředkovaný, formuje naše další myšlení i chování?

Nakolik ovlivňují naše představy o světě naše pobyty v přírodě, naše bezprostřední zkušenosti s krajinou? Jak se tím rozvíjejí naše city, smysly, estetické vnímání a hodnocení? Může vůbec člověk, který se v přírodě pohybuje a který jí rozumí, dělat něco, co by jí škodilo? Odráží námi budované části měst a vesnic skutečně pravdivě to, jak je společnost strukturovaná a jak je fixovaná na přírodu, jak se v tomto směru vnitřně vyvíjí? Jsou tyto obrazy nově stavěných ulic a měst pravdivým výrazem našich citů, hodnot, idejí a víry, ekonomických i mezilidských vztahů? Jsme takoví opravdu? Chceme takovými být, chceme, aby takové byly i následné generace? To jsou otázky, na které budeme společně hledat odpovědi.

Estetika je založena především na úrovni citů a je úzce spojena s naší etikou. Každý předmět, každá činnost, každý výrobek na trhu, má mimo jiné také svůj esteticko etický rozměr. Pokud jej podceníme, svává se tento výrobek málo prodejným, nezajímavým, neudržitelným a končí většinou někde na skládce. Kolik asi současných staveb takto brzy skončí na skládkách odpadů – jen proto, že my sami podceňujeme kulturní náročnost další generace lidí a nepřipravujeme se na tuto blízkou budoucnost? Chaotická, živelná a nevkusná výstavba, kterou my tolerujeme, může být brzy označena za naši chybu, omyl, za takový v podstatě „estetický odpad“. Chceme však, aby tomu bylo jinak? Chceme, aby naše prostředí a prostředí našich dětí mělo nějakou komponovanou tvář, koncepci, kompozici, smysl? Abychom nežili my a naše děti v „duchovní a sídelní kaši“?

Ne vše, co vám budu povídat, musí být čirá a úplná pravda – ale je to, podle mého hlubokého přesvědčení, určitý posun k pravdě, posun našeho pohledu na svět, odvislý od stupně našeho poznání, našich zkušeností, naší zralosti. Doufám, že toto povídání vám bude stát alespoň za zamyšlení, možná i za inspiraci. Ne všechny uváděné myšlenky jsou také jen moje, převzal jsem je i od jiných autorů nebo od mých učitelů a učitelek. Nápady mi přicházely i shora. Nové je především jejich propojení, doplnění a celostní aplikace na témata „místa – stavby – architektura“. Tento nový pohled jsem nazval „architerika“. Jedná se o témata, která by snad i vás mohla zajímat, pokud někde bydlíte, někde máte svůj domov, což logicky předpokládám.

Tato naše sezení jsou určena každému, kdo bude mít odvahu vydržet zde až do konce, a kdo najde odvahu podle nich také něco kolem sebe změnit. Vždyť o naše zdraví, o náš byt, zahradu i okolní svět se musíme postarat každý za sebe, týká se to každého z nás! A že to snad takto nefunguje? To asi může říci pouze ten, kdo to nezkusil. Vyžaduje to jen trochu pokory, odvahy a úsilí, snad i trpělivosti, sebezapření a víry.

I já si dobře pamatuji ten den, kdy jsem poprvé uslyšel, že za poruchu mého auta nebo počítače mohou zlí duchové, které jsem si z práce přitáhl domů. Také jsem se tomu divil a nebyl jsem si ničím jistý. Trochu mne to vykolejilo z mých každodenních rutinních činností a také to zahýbalo mým zdravím. Nyní to ale již beru jako samozřejmou zkušenost, osobně častokrát ověřenou a určitě pravdivou. Ale nejen to. Přišel jsem na to, že se mohu proti těmto zlým duchům také aktivně chránit. A že mohu chránit i své okolí, svůj domov. Nakonec jsem přišel i na to, že si mohu dokonce přivolávat na pomoc mnoho hodných duchů. I o tom vám tedy budu vyprávět…

Vše špatné je vždy i pro něco dobré.

Sezení první: PROBUZENÍ

…není tajemstvím, že se odborníkům nepodařilo najít způsob, jak šťastně žít. A čím méně se jim to daří, tím více se pokoušejí přenést problém do oblasti rozumu, a to, co rozum nemůže pochopit či kontrolovat, si vůbec nepřipouštět. Přitom duchovní stránky světa nás ovlivňují mnohem víc, než si jsme schopni vůbec uvědomit.

Jane L., Koncept kontinua

Pohodlně se posaďte, budu vám nyní vyprávět svůj příběh. Vlastně příběh můj a také příběh naší vesnice. Pěkně od začátku a po pořádku. Jmenuji se Petr Bouda a můj život se kdysi v ničem nelišil od životů milionů dalších lidí. Na všechno jsem si stěžoval, vše jsem kritizoval a nic se mi nedařilo. Až do doby, kdy se mi to přihodilo…

Před několika lety, byl krásný letní den, jsem jel autem na celkem běžnou služební cestu, ale tu jsem již z nějakého záhadného důvodu nedokončil. Stalo se v mém životě zčistajasna něco zcela mimořádného. Jakoby najednou z nebe nade mnou projel do země pode mnou ohnivý blesk. Buď jsem při tom někam záhadně spadl, nebo něco spadlo na mne. Asi nějaký velký strom, který mne celého přikryl, schoval pod své větve.

Nevím, jak dlouho jsem tam ležel. Probral jsem se na zemi, zahrabán mezi větvemi a ve vysoké trávě, a celé tělo mne bolelo. Ale dýchal jsem, tedy jsem žil. Od teďka si budu říkat „Petr Šťastný“, pomyslel jsem si. Tak jsem to alespoň cítil. Ano, jsem přece šťastný. Jsem živý. Jsem nový ČLOVĚK.

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

Rukověť architeriky

O autorovi

Předmluva

Úvod: O CO JDE

Sezení první: PROBUZENÍ

Sezení druhé: NOVÉ MYŠLENÍ

Sezení třetí: DOBRÉ I ZLÉ

Sezení čtvrté: KRAJINOU

Sezení páté: ELEMENTY PŘÍRODY

Sezení šesté: BOUŘENÍ ŽIVLŮ

Sezení sedmé: DESTRUKCE

Sezení osmé: OČISTA

Sezení deváté: ROLE TRADIC

Sezení desáté: HODNOTY DOMOVA

Sezení jedenácté: STAVBY A SÍDLA

Sezení dvanácté: STATKY

Sezení třinácté: ZÁKLADY DOMOVA

Sezení čtrnácté: ZAHRADY

Sezení patnácté: RITUÁLY

Sezení šestnácté: ŘEŠENÍ DOMU

Sezení sedmnácté: KRÁSA A ČAS

Sezení osmnácté: ČÁSTI DOMU

Sezení devatenácté: CHOVÁNÍ DOMU

Sezení dvacáté: DUCH MÍSTA

Sezení dvacáté prvé: UŽÍVÁNÍ MÍSTA

Sezení dvacáté druhé: SPRÁVA

Sezení dvacáté třetí: POKUŠENÍ

Sezení dvacáté čtvrté: VIZE

Sezení závěrečné: MÁME NA VÝBĚR

Přílohy

Použitá a doporučená literatura