Ľubica Štefaniková

PONDELKOVÉ (ukážka)

Korektúra a technická spolupráca: Fujas Štefan, Labai Emil

Autor ilustrácií: Jozef Žigraj

Edícia: Mladá Éra Autorov nového tisícročia - / MEA 2000 o. z. /

© Autorské práva vyhradené

ISBN 978-80-560-0226-1

www.mea2000.eu

www.hupka.estranky.sk

VENOVANIE

Manželovi,

bratrancovi Jozefovi, za jeho nadčasové ilustrácie.

Priateľom za rady a pomoc.

Všetkým ľuďom dobrej vôle, ale hlavne tým mojim.

Ľubka Hupka

PONDELOK

Každý sa trápi modrým pondelkom,

ľudstvo plače, prežíva čudný zlom.

Ešte včera bolo všetkým dobre,

dnes nielen moje srdce žobre.

Noc bola ťažká, ráno býva chladné,

duša plače, i telo akosi chradne.

Znova ísť do pekla, bôle znášať,

bezhlavo, bezducho do ľudí vrážať.

Nemyslieť na to, čo nás trápi,

akási sila ma k výšinám vábi.

Nesmúť človek nad zlou nocou,

láska zdrapila ťa veľkou mocou.

Schytila do pazúrov veľkou silou,

bojuje s temnotou, čiernou vílou.

Aj ty prežívaš kríž každodenný,

ako Ježiš na Golgote umučený.

V našich hlavách zlá žiarovka bliká,

asi takto ľudská krivda vzniká.

Zo strachu, či z čoho sa to v nás berie,

že každého len nenávisť a zrada žerie.

Čoho sa bojíme, keď Láska vyhrala?

Že na chvíľu slnko chmára zahnala?

Možno bude dlho, dlho zamračené.

Ľudské duše sú už ťarchy zbavené.

Ak v pondelok s láskou  vstávaš,

celý deň spokojne s ľuďmi sa hrávaš.

Pondelok bude taký, ako ho cítiš v sebe,

ako mäkká kôrka  vo voňavom chlebe.

Ako teplý  jarný vánok isto vonia,

možno počuješ ako zvonce zvonia.

Tvoje srdce na ľudí tíško sa smeje,

dobrý pocit každého, i teba hreje.

Ak dáš iným teplo, lásku, radosť,

každý v pondelok prežije mladosť.

Týždeň začne s krikom a smelo,

ruka ruku stíska dlho, vrelo.

Zabudni na pondelok modrý,

a svet bude krajší, bodrý.

Usmeješ sa na ľudí, deti, ženu,

tvoje oči  hnevy iných zaženú.

Potom bude ozaj pondelok zvláštny deň,

tešiť sa z neho bude laň, i zoťatý peň.

Utorok pôjdeš do práce s radosťou

a nie s tabletkou, či žeravou bolesťou.

MODERNÁ DOBA

Keď sa na mňa môj muž usmeje,

jeho srdce ma teplom zahreje.

Žijeme už spolu dlhé dni a roky,

jedným smerom idú naše kroky.

Ideme spoločnou neľahkou cestou,

jeden druhému dávame priestor.

By povedal tomu druhému niečo,

nepýtal sa iných načo a prečo.

Nie je to ľahká a ružová záhrada,

pre ostatných je to stále záhada.

Prečo máme na tvári jemný úsmev,

keď iných trápi svedomie a hnev.

S láskou sa ľahšie kráča svetom,

buď aj ty dobrý a nehádž blatom.

Potom aj tebe bude láska kvitnúť,

nemusíš na zlate, bohatstve lipnúť.

Láska je krásna v chalupe i paláci,

opak tvrdia len pajáci a hlupáci.

Svet nám núti pokrok a módu,

prijmeš aj ty virtuálnu dobu?

Túlavé mača o našu priazeň prosí,

no dnes sa už maznanie nenosí.

Byť tvrdým a úspešným je dobré,

tvoje dieťa márne o lásku žobre.

Dáš mu prachy, či novú zbytočnosť,

no ono má tvojich rečí práve dosť.

Daj mu svoju lásku, nežné objatie,

zrazu ti srdce stíska silné dojatie.

Tie okamihy sú krátke, no nutné,

aby bolo aj tvoje dieťa vľúdne.

Potom bude ľahko kráčať svetom,

nebude stáť a pozerať za plotom.

Ako iné dieťa lásku dostáva,

tvoje sa po kútoch schováva.

Nech má stále jemný úsmev na tvári,

potom sa mu všetko v živote podarí.

Table of Contents

Ľubica Štefaniková

MODERNÁ DOBA