Date: 2012-06-28
Keywords: pověsti
Description: Třicet šest pověstí z Chrudimska a okolí.
Publisher: OFTIS s.r.o.

Pověsti nejen Chrudimské

Martin Koreček

Ústí nad Orlicí 2012

Martin Koreček

Pověsti nejen Chrudimské

Ilustrace: Radek Steska

Vydal: OFTIS Ústí nad Orlicí

Vydání: první

Rok: 2012

Sazba: Václav Novák

© Martin Koreček, 2012

© Illustrations Radek Steska, 2012
epub: ISBN 978-80-7405-232-3
mobi: ISBN 978-80-7405-235-4

Pověst první:
Ďáblova čísla

„Dobrý den,“ pozdravil Filip Šťáhlavský při vstupu do pánského kadeřnictví v Břetislavově ulici. Chodil sem rád, podle něho je to nejlepší kadeřnictví v Chrudimi, i když zvedlo ceny za své služby.

Jeho pozdrav se ztratil v cinkotu zvonku, který rozezvučely vchodové dveře. Kadeřnictví bylo prázdné, byla zde jen plnoštíhlá a strašně upovídaná kadeřnice, která po zaslechnutí zvonku vyšla ze zadní místnosti.

„Dobrý den. Posaďte se rovnou do křesla,“ pobídla Filipa kadeřnice, „hned sem u vás.“

Paní dožvýkala pravděpodobně poslední sousto ze své svačiny a opláchla si ruce.

Mladík se mezitím uvelebil v křesle. Nechal si omotat okolo krku světlemodrou plentu.

„Tak, jak to chcete?“ otázala se holička.

„ Jako vždycky. Zkrátit, ofinku pryč a okolo uší a vzadu mašinkou.“

„Tak se do toho dáme.“ Kadeřnice popadla nůžky a dala se do práce.

„Víte, že k tomuhle domu se váže zajímavá pověst?“ rozřízl ticho Filip.

„Myslíte jako přímo tohle kadeřnictví?“

„No jasně, přímo tady v těch místnostech se to mělo odehrávat.“

„Tak to nevím, povídejte,“ poprosila paní s nůžkami. Filip se nedal dlouho pobízet a dal se do vyprávění.

„Kdysi, tedy přesně v 19. století tady bydlela žena jména Dorota Kvapilová. Žila zde v poklidu skromným samotářským životem, až do chvíle než se jí stala zajímavá věc, která naprosto změnila její život. Při svitu svíčky pokojně vyšívala ubrus, ale najednou jí svíce zhasla. Nevěnovala tomu přílišnou pozornou, zhasnutí svíčky svedla na průvan. Po tmě vyhledala zápalky a snažila se svíci opět rozsvítit. Povedlo se jí to zrovna ve chvíli kdy kostelní hodiny odbíjely půlnoc. Jenže s prvním úderem hodin svíce znovu zhasla.

„Šmankote, hodina duchů, bože na nebi ochraňuj mě,“ pokřižovala se Dorota, protože jí opětovné zhasnutí svíčky poněkud znepokojilo.

Ukázalo se, že ke svému strachu měla důvod. Z rohu místnosti, kde byla největší tma totiž vystoupila vysoká, černočerveně oděná postava. Vyděšená Dorota zůstala stát, doslova jako by zkameněla.

„Kdo, kdo jste a co po mě chcete?“ vysoukala ze sebe chvějícím se hlasem otázku.

Postava ukázala rukou na noční stolek.

„Chci ten kratiknot,“ vyřkl své přání tajemný muž.

Žena na okamžik zaváhala, ale nakonec mu kratiknot podala. Pak se postava muže nad Dorotu naklonila, jeho tvář ještě více ztemněla.

„Jsem ďábel,“ řekl a s ohromnou silou popadl strachem ztuhlou Dorotu a pomocí toho kratiknotu jí ustřihl nos.

Ďábel zachytil padající část Dorotina obličeje do ruky a krvavou částí napsal na zeď čísla 7, 17, 77, 87. To bylo to poslední co Kvapilová té noci viděla, protože se hrůzou a bolestí zhroutila k zemi.

Ráno, když se probudila, nebyla si jistá jestli to všechno nebyl pouhopouhý sen. Ihned si sáhla na obličej, k jejímu potěšení zjistila, že nos je tam kde má být. Trochu se uklidnila, ale pro jistotu si obličej prohlédla ještě před zrcadlem. Nikde ani jizvička, ani malá známka toho, že by někdy prodělala amputaci nosu.

„Tak se mě to jen zdálo,“ usmála se, ale při pohledu na zeď jí usměv na rtu ztuhl.

Krvavá čísla tam svítila jak neonová reklama. Po tomto zjištění Dorota málem znovu omdlela. Když se trochu uklidnila, rychle se oblékla a vyrazila do nedalekého kostela, aby se vyzpovídala faráři. Čím více se však blížila kostelu, tím více jí bolel nos. Nakonec pro hroznou bolest, která se nedala vydržet, do kostela nedošla. Právě naopak. Utíkala, aby byla co nejdál od tohoto místa. Bolest se vytratila až pěkný kus od božího chrámu. Teprve pak se udýchaná Dorota konečně mohla zastavit. Rozhlédla se a zjistila, že bolest ustala právě u domu s loterií. Problesklo jí hlavou, že ďáblova čísla na zdi a loterie mají souvislost. Udělala to, co ještě nikdy. Všechny své zlaťáky, kterých nebylo příliš, vsadila na čísla 7, 17, 77, 87.

„Myslím, že to není dobrý nápad paní. Za ta léta co dělám v loterii se ještě nikdy nestalo, že by takováhle čísla vyhrála,“ upozornil prodavač.

„Přesto bych si chtěla vsadit,“ Dorota byla napevno rozhodnutá na ta čísla vsadit.

„Jistě, jen do toho,“ řekl starší pán s úsměvem,“zítra přijďte na slosování,“ dodal.

Druhý den, šla sázkařka do loterie a netrpělivě očekávala výsledky tahu. Sedla si mezi ostatní sázkaře a plna očekávání sledovala tažená čísla. Prvním taženým číslem bylo 7, druhé 17 a to už Dorota zpozorněla. Když pak vytáhli ještě čísla 77 a 87 bylo jasné, že Dorota vyhrála ohromnou sumu peněz, celkem to dělalo sedm tisíc zlatých.

Šťastná Dorota šla okamžitě utrácet, ale na vysoké noze si žila jen velice krátkou dobu. Sedm tisíc se velmi brzy vytratilo z její kapsy. Utratila vše, co vyhrála, a nakonec umřela jako nejchudší z chudých.

Její dům byl prodán, ale čísla se na zdi stále objevovala. Každých čtrnáct dní se měnila. Zvláštností bylo to, že čísla nešla smazat ani přetřít novou malbou. Noví majitelé si párkrát zkusili na ta čísla vsadit, ale nikdy nic nevyhráli.

Teprve až po vysvěcení domu páterem Viktorinem byl ďábel vypuzen a čísla se ze zdi vytratila. Není ale vyloučeno, že se potom už nikdy neobjevila.“

Filip skončil svoje vyprávění v době, kdy už byl dávno ostříhán. Na lavici za ním seděli další dva zákazníci, ale čekání jim vůbec nevadilo. Pověst o krvavých číslech si také rádi poslechli.

„To bylo zajímavý. Moc krásně vyprávíte. Ale můžu vás ujistit, že žádný čísla se tady už neukázaly,“ ujistila vypravěče kadeřnice.

„Jsem rád, že se vám to líbilo,“ řekl Filip, který vstal a začal lovit v peněžence peníze.

„Dneska to máte zadarmo, za tu krásnou pověst.“

„Moc děkuji i za ostříhání,“ Filip se rozloučil a celkem spokojený vyrazil ze dveří směrem k náměstí.

Pověst druhá:
O zjevení smrti

Pověst třetí:
O Janu Mydlářovi a Dorotě Vaňurové

Pověst čtvrtá:
O vzniku mlynářského erbu

Pověst pátá:
Libuše a Přemysl

Pověst šestá:
O Labohořovi

Pověst sedmá:
O Lakomém pekaři

Pověst osmá:
O vodníkovi

Pověst devátá:
O kapucínovi

Pověst desátá:
O Hyksovu peklu

Pověst jedenáctá:
O Kacafírkovi

Pověst dvanáctá:
Ohnivý pes

Pověst třináctá:
Závod anděla s čertem

Pověst čtrnáctá:
O bezhlavém jezdci

Pověst patnáctá:
Zázračný obraz

Pověst šestnáctá:
O bezhlavém kapucínovi

Pověst sedmnáctá:
Perníková paní

Pověst osmnáctá:
Poltergeist v Rosicích

Pověst devatenáctá:
Dům plný strašidel

Pověst dvacátá:
O pardubickém koni

Pověst dvacátá první:
O pernštejnském zubrovi

Pověst dvacátá druhá:
Mrtvola v bílých punčochách

Pověst dvacátá třetí:
Erb Heřmanova Městce

Pověst dvacátá čtvrtá:
Milada z Lichnice

Pověst dvacátá pátá:
O zazděné Kateřině

Pověst dvacátá šestá:
Kunětické třešně

Pověst dvacátá sedmá:
Ďáblova bible

Pověst dvacátá osmá:
O kýchajícím duchovi

Pověst dvacátá devátá:
Strašidlo v chrudimském kostele

Pověst třicátá:
O bezhlavém Dešvendovi

Pověst třicátá první:
Mlynář a jedle

Pověst třicátá druhá:
Tři bubny

Pověst třicátá třetí:
O klášterním pokladu

Pověst třicátá čtvrtá:
Zrádce Milota

Pověst třicátá pátá:
O Světlíku a třech mošnách

Pověst třicátá šestá:
Hrnec plný peněz

Obsah

Pověst první: Ďáblova čísla

Pověst druhá: O zjevení smrti

Pověst třetí: O Janu Mydlářovi a Dorotě Vaňurové

Pověst čtvrtá: O vzniku mlynářského erbu

Pověst pátá: Libuše a Přemysl

Pověst šestá: O Labohořovi

Pověst sedmá: O Lakomém pekaři

Pověst osmá: O vodníkovi

Pověst devátá: O kapucínovi

Pověst desátá: O Hyksovu peklu

Pověst jedenáctá: O Kacafírkovi

Pověst dvanáctá: Ohnivý pes

Pověst třináctá: Závod anděla s čertem

Pověst čtrnáctá: O bezhlavém jezdci

Pověst patnáctá: Zázračný obraz

Pověst šestnáctá: O bezhlavém kapucínovi

Pověst sedmnáctá: Perníková paní

Pověst osmnáctá: Poltergeist v Rosicích

Pověst devatenáctá: Dům plný strašidel

Pověst dvacátá: O pardubickém koni

Pověst dvacátá první: O pernštejnském zubrovi

Pověst dvacátá druhá: Mrtvola v bílých punčochách

Pověst dvacátá třetí: Erb Heřmanova Městce

Pověst dvacátá čtvrtá: Milada z Lichnice

Pověst dvacátá pátá: O zazděné Kateřině

Pověst dvacátá šestá: Kunětické třešně

Pověst dvacátá sedmá: Ďáblova bible

Pověst dvacátá osmá: O kýchajícím duchovi

Pověst dvacátá devátá: Strašidlo v chrudimském kostele

Pověst třicátá: O bezhlavém Dešvendovi

Pověst třicátá první: Mlynář a jedle

Pověst třicátá druhá: Tři bubny

Pověst třicátá třetí: O klášterním pokladu

Pověst třicátá čtvrtá: Zrádce Milota

Pověst třicátá pátá: O Světlíku a třech mošnách

Pověst třicátá šestá: Hrnec plný peněz