Chceš-li mi napsat, můžeš tak učinit prostřednictvím vydavatele. Kdybys jen věděl, jak mi pomáháš, když mě kritizuješ nebo mi spíláš. To moje psaní obohacuje.

Díky.

Tvůj bratr

Původní francouzské vydání:

Le Couple, vydavatelství Philippe Rey

© 2012, Éditions Philippe Rey, Paris, France

České vydání:

Translation © Kateřina Bodnárová, 2013

© Portál, s. r. o., Praha 2013

ISBN 978-80-262-0567-8

ÚVOD

Náš čas na zemi je určen k tomu, abychom milovali a byli milováni. Všichni hledají lásku. Touží po ní první pohled probouzejícího se dítěte i poslední pohled umírajícího starce. Kdo by mohl lásce odolat?

Láska je středem všeho, to ona dává každé bytosti sílu žít. To ona každého zmámí. To ona způsobí, že člověk dokáže převrátit hory a překonat propasti. Když je člověk sám, není skutečně sám sebou, sám si nevystačí. Náš život se odvíjí skrze druhého člověka, který má klíče k naší budoucnosti.

Vidím kolem sebe samé lidi, kteří žízní po tom, aby mohli milovat a aby byli milováni. Ale vídám i mnoho takových, které zničily následky nezdařených lásek – vždyť každá láska je křehká. Láska naráží na mnohé překážky. Je to neustále obnovovaný zápas. Dospívající mladý člověk se do ní vrhá jako zběsilý a věří, že dosáhl té pravé. Ještě neví, že žádný člověk nám nemůže dát všechno a od nás všechno přijímat, není možné, aby byl naší zcela dokonalou polovinou. A dospělý nebývá o mnoho zkušenější.

Opravdová láska je navždycky

Vzdávám čest všem zamilovaným, všem, kdo byli zamilovaní, všem, kdo lásku ztratili. Vzdávám čest vám všem, kterým se podařilo v lásce vytrvat, protože v dnešním světě, kde je 45 % manželství rozvedených, by stálo za to umístit před váš dům ceduli „50 let trvající věrné manželství, konzultujte v případě potřeby…“ A na chodníku by pak čekala dlouhá fronta těch, kteří by vás přišli obdivovat, vás vytrvalé, vás, kamikadze lásky.

Skutečná láska je navždycky. Proto je zapotřebí nejprve dobře vybírat. Vášeň je velmi nebezpečná, protože po první nezbytné etapě strávené v posteli vede k falešným pocitům – nevidíme vůbec slabiny druhého, jsme oslepeni touhou. Ale záhy si všimneme, že za ní už není nic… Všechno byla jen iluze. Bylo to dobré, ale jen na chvíli.

Dnes je zvykem střídat partnery. Opovrženíhodný zvyk, protože to dřív nebo později přinese pocit velké ztráty, zvláště pak u mladých.

Vzpomínám si na jednoho mladíka, který měl moc rád svou holku. Ptal jsem se ho, jestli chtějí žít spolu, a on mi odpověděl: „Můj dědeček s babičkou se rozvedli, můj táta s mámou se rozvedli… ne, já se vázat nechci… ještě si počkám.“

Dřív býval smysl pro lásku velmi silný. I když to neklapalo, oba přesto dokázali zůstat spolu. Prostě dodržovali konvence – to bylo ostatně trochu zvláštní. Ovšem existoval určitý ideál… a požadavky.

Šťastný pár, který rozumí lásce, se dokáže měřit s celým vesmírem i časem; vystačí si, sám realizuje dokonalost.

Simone de Beauvoir

Věřím, že v životě můžeme mít jen jednu lásku. Jsou tací, kteří tvrdí, že jich může být víc. Vzpomínám si na jednoho mládence, který mi povídal: „Mám moc rád svou druhou přítelkyni, ale když se s ní miluju, myslím na to, co jsem prožíval s tou první.“ To není moc dobré. Člověk by se měl druhému vydat naplno. Když jsme si jisti, že druhého milujeme, že ho opravdu známe, je to jako zázrak.

Může spolu pár vydržet celý život? Ano, myslím, že ano. Je to těžký boj. Ovšem rozchod je těžší.

Kéž ti tato kniha pomůže, tobě, který se chystáš spojit svůj život s milovanou bytostí, vytvořit pevný a trvalý vztah. Poznal jsem spousty párů: šťastných, problematických i těch, co se rozešly. Láska mezi dvěma bytostmi je dobrodružství, které stojí za to. Je třeba bojovat, aby člověk uspěl. Rád bych tě, můj drahý čtenáři, přesvědčil, že je to možné a že je to nádherné.

ÚCTA K TĚLU I K SRDCI

V naší společnosti se pořád mluví o milování. Ale jedná se tu skutečně o lásku, nebo jen o sex? Stránky časopisů plní reklamy na prostředky k dosažení maximálního orgasmu; je divné číst, že 30 % mužů má problémy se ztopořením a malé modré pilulky jim s tím pomůžou… Člověk až začíná mít dojem, že to všechno je jen záležitost mechaniky; mluvit o tom, jak si „to“ někdo s tím druhým „udělá“, jako by do něj masturboval, jako by ten druhý byl jen objektem rozkoše.

Na druhou stranu milovat se, to znamená chtít, aby si příjemné pocity užil hlavně ten druhý. Při tom si pak člověk uvědomí, že je skutečně milován. Milovat se s někým znamená naplno se mu oddat. A není vůbec potřeba o tom mluvit; on to ví, cítí to. Je to tajemství sexuality, velké tajemství, když ho oba naplno sdílejí.

Milovat se, nebo prožívat lásku?

Kdo hlásá: „Dělej si, co chceš, až na to budeš mít chuť,“ snižuje hodnotu sexu, pohrdá mladými lidmi a vyvolává v nich ty nejnižší pudy.

Pobízet mladé, aby se milovali za každou cenu, znamená urážet je. Je to, jako by se jim říkalo: „Dělej to“ se samozřejmým dodatkem „a chraň si přitom svý maso celofánem.“ Znamená to připravit je navždycky o nejnádhernější setkání s druhým člověkem, které by je spojilo a povzneslo výš.

Začíná být neudržitelné obhajovat nevinnost dětí a dospívajících a přitom na ně sexuálně útočit ve skryté podobě – ve formě reklam, rozhlasových pořadů, filmů, internetových stránek.

V tomto vzácném období jejich života je naší zodpovědností – i zodpovědností těch, kdo mají veřejný vliv – v jaké podobě jim představíme mysterium sexuality. A věřící bude dávat sexualitě velmi hluboký význam.

Chlípná sova

Jednou odpoledne jsem sloužil ve Fauconu mši pro mladé skauty.

Během kajícné modlitby jsem jim dal takový pokyn: „Poproste o odpuštění za dlouhé noční hodiny, které trávíte na internetu. A hlavně za neblahou aktivitu, kterou podnikáte, když se snažíte dostat na pornografické stránky. To není dobrý způsob, jak zacházet se svým tělem.“

O půlnoci mi zavolal skautský vedoucí: „Guy, pět mladých se chce vyzpovídat.“ Vydal jsem se do lesíka, kde tábořila jejich skupina, a těch pět mládenců jsem vyzpovídal. Vyslechl jsem si od zpovídajících se kluků pár pěkných špinavostí.

Bylo to pro ně osvobozující. Krásný okamžik. Samozřejmě beze svědků.

Tedy kromě chlípné sovy, která na vrcholku stromu, pod nímž jsem zpovídal, neustále radostně houkala!

Zpíváme o své lásce

Nikdy se nemilujeme hned na začátku.

Vyznáváme si lásku.

Zpíváme o své lásce.

Připravujeme se na lásku.

Toužíme nejprve srdcem.

Tělo bude následovat.

Později.

Čekáme na to setkání.

Připravujeme se na něj.

Střežíme proto své oči: při četbě, u televize, filmů, internetu…

Uši: odmítáme určité debaty…

A taky své srdce.

Nikdy se nemilujeme hned na začátku.

Připravujeme se na lásku.

Sexualita a její tajemství

Vždycky říkám mladým, že musí respektovat tělo a srdce druhého. Když s nimi hovořím o sexualitě, prožíváme často krásné chvíle, a taky velmi silné. Při těch hovorech bývá taky výjimečné ticho, ohromné, objevné.

Je to pro mě radost, když slyším mladé mluvit na toto téma. Když je jich víc pohromadě, bývá to divoké jako „vodní vír“. Ale v soukromí jsou spíš jako „pramínek vody“!

Raději o tom mluví mezi sebou než se svými rodiči nebo učiteli. Na druhou stranu dokážou při otevřeném rozhovoru s dospělým mluvit o tomto tématu, které se jich tolik týká, mluvit bez vytáček. Jsou to pak vždycky zajímavé rozhovory.

Mladí přímo žízní po tom, aby se něco dozvěděli. Připadají mi totiž v této oblasti zvláště nevědomí, ačkoli mají dojem, že se vyznají. Ocení, když je člověk neodsuzuje, když není se vším hned hotový, nemá pro ně připravené „kázání“ pěkně v balíčku, nemá definitivní názor.

„Vyprávěj nám o svojí sexualitě,“ řekla mi tuhle jedna čtrnáctiletá dívka. Její žádost byla o to provokativnější, že mě takto vyzvala před dvěma sty svých kamarádů a kamarádek! Odpověděl jsem, že můj celibát má pro mě velkou hodnotu, protože je založen na lásce věnované všem… Upřesnil jsem, že někdy je to těžké, ale kdybych se měl znovu rozhodnout, zase bych se srdcem i tělem dal do služeb lásky. A taky jsem dodal, že krása sexuality zčásti souvisí s jejím mysteriem. Je to tajemství každého člověka. Každý člověk z těch sedmi miliard, co jich na světě je, má svou sexualitu, která patří jen jemu.

Řekl jsem jí, že svou sexualitu člověk nemá vystavovat před celým světem. A že pokud má každý člověk svou tajnou zahradu, je to právě tato oblast, která nesmí být vydána komukoli napospas.

Láska neprochází nutně sexem. Tato slova mohou představovat vysvobození pro mladé vzhledem k neustálému pokušení, které na ně útočí.

Milovat se v příliš mladém věku je nebezpečné pro citovou rovnováhu. Tělo nikdy nezapomíná. Ony silné a rychlé vjemy mohou vést k tomu, že si člověk zvykne, že neustále pociťuje sexuální potřebu čím dál víc odtrženou od srdce.

Sex: „maso“, nebo „dar“?

Při každém setkání s mladými dostávám jako muž církve otázky ohledně kondomu. Odpovídám takto: „Mládeži, když se odcházíte milovat, berte si batoh! A potom, pokud si nezapomenete nic z povinné výbavy přeborníka v ‚lásce bez rizika‘, budete mít šanci, že spolu prožijete pěkné chvíle.“

Když jim odhalím, co by v tom erotickém batohu mělo být (pilulky, kondom atd.), dostanu se k sebeovládání, k disciplíně v sexu a k věrnosti. Tuto část mého projevu zdvořile vyslechnou. Ovšem nic víc. Dnešní mladé tyhle věci moc nezajímají, protože jsou pro ně často nedosažitelné.

Jednou, když jsem jedl, objevil se přede mnou jakýsi skaut. „Copak chceš?“ zeptal jsem se. „Mám velký problém. Je mi sedmnáct a jsem panic. Řekl jsem to u nás v oddílu a oni se mi vysmáli. Jeden kluk mi řekl: ‚Mám pro tebe holku, je stará jako ty. Uděláš jí to a nikdo se ti už nebude smát.‘ Co mám dělat?“ Odpověděl jsem mu: „Zůstaň takový, jaký jsi. Tvoje síla přesvědčí druhé mnohem spíš než jejich touha dělat to, co dělají, nebo se tváří, že dělají.“ Poděkoval mi a já měl z toho velikou radost.

Milovat se je posvátné

Pokud akceptujeme tajemství toho druhého, pokud ho respektujeme, musíme nutně odhalit v existenci svého partnera nebo partnerky Boží přítomnost.

Kdysi přede mnou jeden mládenec prohlašoval: „Milovat se, to je pro mě posvátné.“ Připravoval se na tu událost. Maximálně si ji chtěl vychutnat. Byl to perfekcionista, který se nespokojil jen tak s nějakou kořistí, která mu prošla kolem dveří.

A byl to velmi hezký mladík, takže měl z čeho vybírat, ale on čekal. Obdivoval jsem talent tohoto „strážce pokladu“.

Sexuální pud se musí orientovat k životu. Může být nádherný, pokud se zachrání z vlastních zacházek na scestí. Musíme to říkat svým dětem. Připravovat je na to. V církvi se o to mnohé páry snaží. Ať pokračují se stejným úsilím, odvahou a vytrvalostí. Ano, dalo by se říct, že sexualita je jedním z posledních útočišť posvátného.

Máte takovou hodnotu, jakou má vaše srdce. Dějiny lidstva jsou dějinami potřeby milovat a být milován.

Jan Pavel II.

Table of Contents

ÚVOD

Opravdová láska je navždycky

ÚCTA K TĚLU I K SRDCI

Milovat se, nebo prožívat lásku?

Chlípná sova

Zpíváme o své lásce

Sexualita a její tajemství

Sex: „maso“, nebo „dar“?

Milovat se je posvátné

Potřebují naše odpovědi

Rodiče, vaši mladí se na vás dívají!

V SRDCI VZTAHU

Intimita

Špetka pokory

Mír v rodině

PROČ MANŽELSTVÍ?

Risk utrpení

Smíšené manželství, nebezpečné dobrodružství

ZRANĚNÍ LÁSKOU

INSPIRACE STARÝMI DINOSAURY

Lavička v parku