KÝBEL MAČIEK

5 ROKOV BURANROLLU

Ukážka z elektronickej knihy

„Ďakujeme všetkým, vďaka ktorým môžeme hrať a vy toto čítať.“

Táto kniha je určená pre úplne každého: pre mladých hudobníkov môže poslúžiť ako učebnica pretĺkania sa svetom s vlastnou hudbou, nehudobníci si môžu prečítať množstvo zaujímavých príbehov zo zákulisia fungovania kapely. Tí, čo neradí čítajú, v nej nájdu kopu pekných obrázkov. Ale všetci v nej nájdu zachytený jedinečný svet vzniku a hrania hudby a všetkých vymožeností, ktoré muzika prináša. Bavte sa tak dobre ako my.

Poďakovanie: predovšetkým Starej Vražde, Man Segerovi, Lucii Popróčiovej, Ondrejovi Vydarenému, Lube Dudekovej, Hanke Košťálikovej a všetkým, ktorí nás podporujú a zúčastňujú sa s nami na tejto nikdy nekončiacej buranrollovej párty.

Ďakujeme !!!

O ČO IDE?

Kapela Kýbel Mačiek vznikla v roku 2010 v Nitre. Tvoria ju štyria členovia: Bilbo (spev, basgitara), Džorčč JZ Distoršn (gitara), Šariš (gitara) a Radúz (bicie). Svoj štýl nazývame „buranroll“. Na nasledujúcich stranách začneme rozpovedať nekonečný príbeh, ktorý sme začali písať ešte pred samotným vznikom kapely, keď sme sami o sebe ešte nechyrovali, ba niektorí z nás nemali s muzikou viac-menej nič spoločné. Poďme sa spoločne pozrieť na to, kedy sa to začalo vrtieť, až sa to napokon zvrtlo, ako sa nám muzika votrela do života a čo z neho dokázala vyžmýkať. Nech sa páči, za nami!

PRÍCHOD NA SCÉNU

VÝZNAM HUDBY PRE ŽIVOT

Hudba je umenie zvuku. Podľa tejto poučky môže byť pre niekoho hudbou heavy metal, ľudový orchester, sólo na akordeón, vŕzganie dverí alebo aj ticho. V tejto podobe nás hudba obkolesuje nepretržite a nikdy vlastne nemizne. Väčšina ľudí však vníma hudbu v rámci toho, čo zo seba vylúdia hudobné nástroje. Tu by sme sa tiež mohli zastaviť a zamyslieť sa nad tým, čo všetko sa dá považovať za hudobný nástroj. Podľa skupiny Vrbovskí Víťazi to môže byť aj nádržka z WC, bandaska alebo ohybná tabuľka s nápisom „Tu nezamestnaným vstup zakázaný“. Tak či onak, hudba je ako energia. Vznikne a pri troche šťastia nikdy nezanikne, len sa niekam premiestni alebo prípadne prepne do režimu standby, v ktorom čaká na poslucháčov. Počas doby svojej existencie má hudba blahodárny účinok na ľudí. Na rozdiel od iných typov umenia je veľmi ľahko prístupná pre každého, a tým pádom máme všetci veľmi výhodnú možnosť mať aspoň jednu obľúbenú pieseň. Povedzme literatúra je už o niečo viac nedostupný druh umenia, nakoľko na jej prijatie musíme aspoň ovládať abecedu, mať doma knihu alebo vlastniť preukaz do knižnice. Avšak pri muzike sa stačí len prejsť po meste a mať uši otvorené. V tejto knižke sa pokúsime vyvážiť horšiu predispozíciu literatúry výhodnou štartovacou pozíciou hudby a premostiť dva svety, ktoré občas stoja za viac ako ten okolo nás.

Interakcia hudby s ľuďmi sa dá zjednodušene rozdeliť do troch kategórií. Prijímatelia hudby nemusia vynaložiť veľa úsilia, aby sa im dostala hudba do tela - hlava má sedem otvorov a telo dokopy ešte viac. U každého človeka má hudba iné miesto v živote. Ťažko však nájsť niekoho, kto by si nerád príležitostne zapol rádio alebo niečo nezaspieval. Prijímateľom hudba v rôznych mierach mení život: vylepšuje mizerný deň, pomáha nájsť spriaznené duše, vyháňa z útrob zvery. Každá chvíľa, ktorú by ste mohli stratiť ničnerobením, má význam, ak pri nej aspoň počúvate hudbu - dávate tým svojmu mozgu prácu.

Ďalšiu kastu tvoria hudobníci-interpreti, ktorých rodičia v detstve zapísali do ľudovej školy umenia a ovládajú prstoklad na klavíri, gitare či flaute. Títo šikovníci dostali možnosť nahliadnuť pod veko muziky a vedia, ako správne hýbať končatinami tak, aby gitara zahrala práve tú pieseň, ktorú si žiada osadenstvo skautského tábora. Hudobníci-interpreti ponúkajú zážitok zo živej hudby, ktorú prijímatelia s nadšením vítajú. Znie to úplne inak ako doma z cédečka, tá pesnička je zrazu všade okolo vás, celé predstavenie je živé a skutočné. Aby mali šikovní interpreti čo hrať, je tu sociálna vrstva hudobníkov-tvorcov, ktorí nielen poznajú zákonitosti hudby, ale dokážu napísať aj nejakú vlastnú pesničku. Byť tvorcom je najväčšie zadosťučinenie, ale aj najťažší údel. Piesní je snáď miliarda a prísť s niečím, čo ešte nikto nevymyslel a zaujalo by zhýčkaných poslucháčov, ktorí majú prístup v podstate k akejkoľvek muzike z celého sveta, to už je na hranici mierneho šialenstva. Našťastie sa v každej epoche našiel dostatočný počet šialencov, ktorí časť svojho pohodlia a času venovali písaniu hudby, a tak môžu byť všetci šťastní: poslucháči okolo táborákov a pod pódiami, interpreti týmito ľuďmi obkolesení a tiež tvorcovia s nepatrným úsmevom na tvári, že je o ich pesničky záujem. Tieto skupiny sa môžu v jedincovi aj prelínať a pôžitok sa tým pádom násobí.

My sme si v roku 2010 povedali, že si vezmeme gitary a skúsime nasadnúť na ten bláznivý kolotoč. Uvidíme, či príbeh našej muziky bude jeden z tých so šťastným, teda žiadnym koncom. Na túto otázku zrejme nebudeme vedieť nikdy odpovedať, tak sa môžeme aspoň pozrieť, kde sa to všetko začalo. Pripútajte sa, pôjdeme dolu hlavou!

NA POČIATKU BOLA IZBA

Najčastejšia otázku, ktorú dostávame, je samozrejme „Prečo práve Kýbel Mačiek?“ a my vždy vyrozprávame nasledujúci príbeh. Tentokrát je ale obohatený aj o ďalšie detaily, ktoré pri rozhovoroch opomíname.

Mlynská dolina je jedným z najkrajších miest v Bratislave a keby o nej vedelo viacej ľudí, určite by na Bratislavu toľko nenadávali. Krása Mlynskej doliny nespočíva v betónovej opache budovy Slovenskej televízie, ale v úžasnom a dokonale sebestačnom študentskom mestečku. Ako náhle v ňom ste, tak vám nič nechýba.

Písal sa rok 2007, keď sa Bilbovi ako prvákovi na výške podarilo nelegálne ubytovať na jednom z intrákov. Duchovní otcovia Kýbla Mačiek Vladan a Robert, právoplatní obyvatelia študentského domu Mladosť, sa dozvedeli, že ich spolubývajúci z izby pre troch nadobro opúšťa študentské mestečko. Zostal však zaregistrovaný ako ubytovaný a jeho identitu študenta architektúry z Banskej Bystrice s krstným menom Dušan prijal na pol roka práve Bilbo. Takto bol položený základný kameň budúcej kapely bez toho, aby si to niekto všimol.

Legendárna Mlynská dolina, v popredí Vladanove a Robove pozadia.

V akademickom prostredí internátneho komplexu v prírode so športoviskami a predovšetkým barmi ide všetko rýchlejšie, prváčky by o tom vedeli rozprávať. Počas rozhovorov do hlbokej noci dostávate rôzne skvelé nápady, ak viete niečo zahrať na gitare, tak skúšate brnkať nejaké jednoduché veci a povzbudzujete do toho aj ľudí navôkol. Takto na kolene zložený orchester bol na tom ohľadom kvalifikácie dosť mizerne: Bilbo síce ovláda slušný počet odrhovacích skladieb, Robert však ako klasický gitarista nie je zvyknutý hrať s nikým iným než so samým sebou a Vladan vedel odjakživa zahrať len 7 pesničiek. Hudobná sekcia mala teda iba obmedzené možnosti a jej činnosť sa vymedzovala na písanie alternatívnych, prevažne plytkých textov k už existujúcim pesničkám, ktoré ľudia mimo vtedajšej partie nemali šancu pochopiť. Vladan sa z príčiny vlastnej inkompetencie presunul z hudobnej sekcie do marketingového oddelenia.

Prelom nastal, keď sa tomuto beznádejnému triu podarilo medzi zastávkami v nezávislej študentskej krčme napísať aj pár vlastných tónov. Išlo o historickú pieseň „Chrobáky“, ktorej text sa odložil ad acta a hudbu prevzala pieseň „Buran“. Do tohto momentu existovali len textíky s veselou životnou tematikou, zachytávajúce ľahkovážne študentské prežívanie. Vladan v marketingovom oddelení spozornel a vycítil možnosť vytvorenia repertoáru.

Pracovný míting na balkóne. Robo sa gestikuláciou snaží vykompenzovať fakt, že pivo v ruke znevažuje jeho seriózne vystupovanie.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

O ČO IDE?

PRÍCHOD NA SCÉNU

VÝZNAM HUDBY PRE ŽIVOT

NA POČIATKU BOLA IZBA

KONCERTY 2012-2013

ZO ŽIVOTA KAPELY

KONCERTY 2014-2015

ENKÝBLOPÉDIA

AKO VZNIKLI PESNIČKY?