Jack Kornfield

NO TIME LIKE THE PRESENT

Copyright © 2017 by Jack Kornfield, PhD.

Translation © 2018 by Henrieta Hatalová

Jacket design © 2018 by Men in Tie, s. r. o.

Slovak edition © 2018 by IKAR, a.s.

ISBN 978-80-551-5868-6

Irvovi,

môjmu bratovi-dvojčaťu

Dobrodruhovi a milovníkovi života,

nespútanému duchu

Vták nespieva preto, že pozná odpoveď,

spieva preto, že pozná pieseň.

– JOAN WALSHOVÁ ANGLUNDOVÁ –

Pozvanie do slobody

Drahí priatelia, po viac ako štyridsiatich rokoch výučby všímavosti a súcitu pre tisícky ľudí na spirituálnej ceste je najdôležitejším posolstvom, aké vám môžem venovať, toto: Nemusíte čakať na to, aby ste boli slobodní. Nemusíte odkladať šťastie na neskôr.

Až príliš často sú krásne spirituálne postupy všímavosti a súcitu spájané s predstavou sebadisciplíny a povinnosti. Vnímame ich ako niečo, čo nás privádza na dlhú cestu prekážok, ktorá možno prinesie vzdialené výhody. Áno, chce to námahu srdca a je to náročná etapa vášho života. Kdekoľvek však na tej ceste stojíte, sú tu aj ďalšie nádherné pravdy zvané „Užívať si plody“ alebo „Začínať výsledkom“. Plody celkovej pohody a prežívanie radosti, slobody a lásky sú dostupné už teraz, bez ohľadu na vašu situáciu!

Keď Nelson Mandela opúšťal po dvadsiatich siedmich rokoch väzenie Robben Island, robil to s takou dôstojnosťou, veľkorysosťou a odpustením, že jeho duch transformoval Južnú Afriku a inšpiroval svet.

Rovnako ako Mandela, aj vy môžete byť slobodní a dôstojní všade, kde sa nachádzate. Bez ohľadu na to, aká je vaša situácia, aké neisté sú časy, pamätajte, že sloboda nie je vyhradená len pre výnimočných ľudí. Nikto nemôže uväzniť vášho ducha.

Keď vám zavolá šéf a vy pocítite strach či úzkosť, keď je niekto z rodiny v konfliktnej situácii alebo pod tlakom, keď na vás doľahnú narastajúce problémy sveta, máte na výber. Môžete sa cítiť viazaní a obmedzení alebo môžete tento problém využiť a otvoriť sa; objaviť spôsob, ako múdro reagovať a pokračovať v ceste. Niekedy nám život dáva ľahkosť, niekedy je to náročné a inokedy veľmi bolestné. Niekedy celú spoločnosť okolo vás zachváti chaos. Bez ohľadu na okolnosti sa môžete nadýchnuť, zmäkčiť svoj pohľad a nezabúdať na to, že odvaha a sloboda sú vo vašom vnútri a čakajú na to, aby ste ich prebudili a venovali druhým. Sloboda ducha je k dispozícii ešte aj v tej najhoršej situácii. Je tajomná, vznešená a jednoduchá. Sme slobodní a dokážeme počas tohto života milovať za každých okolností.

Hlboko vnútri si uvedomujeme, že je to pravda. Vieme to zakaždým, keď sa cítime súčasťou niečoho väčšieho – pri počúvaní hudby, milovaní, chodení po horách či plávaní v mori; prítomní mystériu umierajúceho milovaného človeka vo chvíli, keď duša opúšťa telo ticho sťa umierajúca hviezda alebo keď sme svedkami zázračného zrodu dieťaťa. V takýchto chvíľach sa celým naším telom šíri radostná otvorenosť a naše srdcia obklopuje pokoj.

Sloboda sa začína tam, kde sme. Sara, osamelá matka s dvoma deťmi, sa dozvedela, že jej osemročná dcérka Alicia má leukémiu. Podlomené zdravie dcérky ju vystrašilo, znepokojilo, zarmútilo a bála sa, že o ňu príde. V prvom roku Alicia absolvovala dlhé cykly chemoterapie, pobyty v nemocnici a vystriedala viacerých lekárov. Strašidelný smútok naplnil dom a tieseň podfarbila Sárine dni. Potom raz popoludní, keď boli na prechádzke, Alicia povedala: „Mami, neviem, ako dlho budem žiť, ale chcem, aby to boli šťastné dni.“

Jej slová dopadli na matkinu tvár ako studená sprcha. Sara si uvedomila, že by mala opustiť strašnú melodrámu, aby mala dcérkina slobodná myseľ možnosť stretnúť sa s jej slobodnou mysľou, a jej duch bol opäť plný dôvery. Sára schmatla dcérku a v pevnom objatí sa roztancovali. Jej strach sa rozplynul. A časom sa Alicia uzdravila. Teraz má dvadsaťdva rokov a práve skončila vysokú školu.

Ale keby sa aj neuzdravila, aké dni by ste pre ňu vybrali vy? Ak ste nešťastní, veľa so svojím životom neurobíte. Rovnako dobre však môžete byť aj šťastní.

Keď som mal osem rokov, obliekli sme si jedného mimoriadne chladného veterného zimného dňa s bratom bundy, šály a rukavice a vybrali sa hrať von na sneh. Bol som chudý ako trieska a triasol sa od zimy. Moje dvojča – brat Irv, silnejší, divokejší a mohutnejší sa pozrel na mňa, zababušeného a vystrašeného, a zasmial sa. Potom začal odstraňovať vrstvy oblečenia, najprv rukavice a bundu, potom sveter, košeľu, tielko, a po celý čas sa smial. Polonahý tancoval a pochodoval dookola v snehu, pričom navôkol šľahal ľadový vietor. Obaja sme mali oči doširoka otvorené a hystericky sme sa smiali.

V tej chvíli ma môj brat naučil zvoliť si slobodu a ukázal ducha, ktorého si dodnes pamätám. Či už sme uprostred zúriacej snehovej víchrice, alebo cítime chladný vietor prehry, viny alebo kolektívnej neistoty, chceme byť slobodní. Chceme sa zbaviť strachu a obáv, nebyť obmedzení hodnoteniami. Môžeme. Môžeme sa naučiť dôverovať, slobodne sa prejaviť a byť šťastní.

Keď objavíme dôveru a slobodu v sebe, nájdeme spôsob, ako sa o ne podeliť so svetom. Barbara Wiednerová, zakladateľka organizácie Staré matky za mier to zdôvodňuje takto: „Začínala som pochybovať o svete, aký zanechám svojim vnúčatám. Tak som si pripla odznak ,Stará matka za mier‘ a postavila sa na roh ulice. Potom som sa pridala k ďalším ženám, ktoré kľačali ako živá bariéra pred továrňou na muníciu. Odviedli ma do väzenia, vyzliekli donaha, prehľadali a strčili do cely. Niečo sa vtedy so mnou stalo. Uvedomila som si, že už nič viac urobiť nemôžu. Bola som slobodná!“ Teraz Barbara a jej organizácia Staré matky za mier pôsobí v desiatkach krajín po celom svete.

Rovnaká sloboda je tu aj pre vás. Každá kapitola tejto knihy je pozvaním zažiť niektorú špecifickú dimenziu slobody – začneme osobne, slobodou ducha; slobodou začať, slobodou za hranicami strachu a potom objavíme slobodu milovať; slobodu postaviť sa za niečo, na čom záleží; slobodu byť šťastní. Nájdete tu príbehy, úvahy, učenia a postupy, ktoré dokresľujú, ako sme uviazli a ako sa môžeme oslobodiť. Nie je to kniha, ktorú prečítate len preto, aby ste sa na malú chvíľu cítili lepšie a potom ju odložíte na policu. Hľadanie slobody je aktívny proces, ktorý zamestná váš intelekt, vaše srdce a celého vášho ducha. Prostriedky a cieľ sú jedno – buďte sami sebou, snívajte, dôverujte, majte odvahu a konajte!

Svojho ducha si môžete zvoliť sami. Sloboda, láska a radosť sú vaše, sú vo vašom skutočnom živote, presne vo vašej situácii. Sú vaším dedičstvom.

Jack Kornfield

Meditačné centrum SpiritRock

Jar 2017

Prvá časť

Sloboda ducha

Čo zamýšľaš urobiť s týmto

nespútaným a drahocenným životom?

– MARY OLIVEROVÁ –

Prvá kapitola

Rozľahlosť je naším domovom

Občas začínam ľutovať sám seba,

keď ma po celý čas unášajú silné vetry po oblohe.

– ODŽIBVEJSKÉ ÚSLOVIE –

Sme unášaní žiarivou hviezdou, zdieľame tanec života so siedmimi miliardami podobných bytostí. Naším domovom je rozľahlosť. Keď si uvedomíme rozľahlosť priestoru, akým je univerzum okolo nás a v nás, dvere do slobody sa otvárajú. Starosti a konflikty nadobúdajú súvislosti, emócie zvládame s ľahkosťou a uprostred problémov sveta konáme pokojne a dôstojne.

Tanec života

Whitney zasiahli problémy stredného veku. Jej matka mala naplánovanú operáciu bedrového kĺbu a jej otec trpel počiatočným štádiom alzheimera.

Chcela, aby rodičia naďalej žili v ich dome v Illinois, no ich postihnutie robilo samostatný život náročným. Brat Whitney v St. Louis sa do tejto záležitosti nezapájal a chcel, aby sa „postarala“ sestra. Tak si Whitney vybrala v práci mesačnú dovolenku a išla do domu rodičov pomáhať. Keď prišla, domácnosť bola v troskách. Matka potrebovala čas, aby sa spamätala z operácie a otec nebol schopný postarať sa ani sám o seba. Nemohli si dovoliť platiť za celodennú starostlivosť a bolo jasné, že sa budú musieť presťahovať.

Whitney sa vybrala na prechádzku hore úbočím kopca, ktorý poznala od detstva. Nechcela prísť o rodičovský dom, chcela, aby tam jej rodičia zostali až do konca – a nechcela prísť o rodičov. Ako kráčala, plakala, no keď vyšla na vrchol kopca, ticho sedela, upokojila sa a pozerala na šíre polia stredozápadu tiahnuce sa až po obzor. Obloha bola plná kopovitých oblakov vrhajúcich tiene na viaceré malé domčeky učupené na kraji mesta a za ním.

Tvárou v tvár nespútanej šírave sa odrazu cítila menej sama. Cítila, ako všetko má svoj rytmus – príchody a odchody, rozkvet i zápasy žitia, prichádzajúce a miznúce. Koľko ľudí, pomyslela si, má rovnakú dilemu ako práve teraz my? Ako s väčšou ľahkosťou dýchala, myseľ sa jej otvorila. Nie som jediný človek so starnúcimi rodičmi. Je to súčasť cesty človeka. A ako sa priestor v jej vnútri otvoril, pocítila väčšiu dôveru.

Týmto spôsobom môžeme vidieť všetko. Získať širšiu perspektívu. So širokým srdcom si môžeme pripomenúť väčší obraz.

Dokonca aj keď na nás príde choroba, umiera jeden z rodičov alebo nás zasiahne nejaká iná strata, dokážeme pochopiť, že sú neoddeliteľnou súčasťou jednotlivých období života.

Čo tak milovať so všetkým, čo k tomu patrí – urobiť našu lásku väčšou ako naše trápenia? Viaceré z obrovského množstva ľudských bytostí pociťujú stratu a zmeny. Mnohí ľudia potrebujú obnovu. Napriek tomu sa svet neprestáva točiť, roľníci pestujú plodiny, na trhoch sa obchoduje, hudobníci hrajú. Nachádzame sa uprostred obrovského a neustále sa meniaceho paradoxu.

Dýchajte. Uvoľnite sa. Žite každý deň rad-radom.

Ten, ktorý vie

Keď sa vaše priestranné srdce otvorí, môžete nanovo objaviť širokú perspektívu, na ktorú ste dávno zabudli. Priestranné srdce odhalí priestrannú myseľ. Je to myseľ, ktorá sa potom, čo ste zakopli, poskakovali na mieste a skučali od bolesti, nakoniec zasmeje. Myseľ, ktorá potom, čo ste sa pohádali s partnerom, pôjde spať, prebudí sa a pochopí, že sa to, čo sa zdalo veľkým problémom, zrelativizuje.

Vaša priestranná myseľ je prirodzené uvedomenie, ktoré vie a prijme všetko. Adžán Čá, môj učiteľ meditácie v lesoch Thajska, ho nazýval „Ten, ktorý vie“. Hovoril, že ide o prapôvodnú vlastnosť mysle – tichého svedka, priestorové vedomie. Jeho rady boli jednoduché – staň sa svedkom tohto všetkého, bytosťou s perspektívou – Tým, ktorý vie.

Venujte pozornosť filmu, ktorý beží vo vašom živote práve teraz. Všímajte si zápletku. Môže to byť dobrodružstvo, tragédia, komédia, romanca, mydlová opera či zápas. „Celý svet je javisko,“ napísal Shakespeare.

Niekedy ste vtiahnutí do deja. Nezabudnite však, že ste zároveň aj publikum. Nadýchnite sa. Rozhliadnite sa okolo seba. Staňte sa svedkom všetkého, priestorovým vedomím – Tým, ktorý vie.

Sedel som pri lôžku ženy s rakovinou pankreasu, ktorej dni sa chýlili ku koncu. Mala len tridsaťjeden rokov. Pozerali sme si do očí a vrstvy sa jednoducho odlupovali. Jej vychudnuté telo, pohlavie, vzletné činy, rodina a priatelia. Mal som tú česť stať sa svedkom jej ducha. „Ako sa darí?“ spýtal som sa veľmi jemne. „Zdá sa, že táto inkarnácia sa čoskoro skončí. To je v poriadku. Je prirodzené zomrieť, veď viete.“ A tým, čo na mňa hľadelo z jej hlbokých svetaskúsených očí, bola rozľahlosť, neha a nadčasová sloboda.

Spočiňte v priestorovom uvedomení a cíťte prítomnosť lásky. „Ten, ktorý vie“ sa stane láskyplným svedkom všetkého. Stanete sa láskyplným uvedomením samotným. Sloboda láskyplného uvedomenia je dostupná; vyžaduje od vás iba cvik, aby ste naň pamätali a verili, že je tu vždy. Keď sa cítite stratení, zaseknutí v maličkom dieliku veľkého obrazu, spútaní a uväznení, nadýchnite sa a predstavte si sami seba, ako robíte krok späť. S priestrannou mysľou môžete byť svedkom ešte aj takýchto obmedzujúcich stavov a uchovať ich v láskyplnom uvedomení.

Uvoľnite sa. S láskyplným uvedomením si môžete všímať svoje pocity, myšlienky a svoju situáciu. Práve teraz. Dokonca aj keď čítate túto knihu, staňte sa svedkami toho, kto číta, a usmievajte sa naňho či na ňu s láskyplným uvedomením. Začínajte každé ráno s láskyplným uvedomením. Nalaďte sa na priestor okolo vás, vonkajší priestor; obrovské plochy, ktoré sa tiahnu naprieč celým kontinentom. Cíťte rozľahlosť oblohy a priestoru, v ktorom spočíva mesiac, planéty a galaxie.

Nech sa vaša myseľ a srdce stanú priestorom. Dýchajte do svojho srdca. Pozorujte oblaky plávajúce po nekonečnej oblohe a staňte sa oblohou. Oblaky nie sú len vonku, sú aj vo vás. Cíťte krajinu, stromy, hory a domy, vyrastajúce vo vašom vlastnom srdci. Otvorte sa, spojte sa s priestorom s láskou. Uvoľnite sa a zotrvajte v nesmiernosti, ktorá vás obklopuje – tá nesmiernosť ste vy. Uvedomte si, aké rozľahlé môže byť láskyplné uvedomenie.

Ako Ten, ktorý vie sa staňte svedkami tohto všetkého, nech láskyplné uvedomenie urobí miesto pre všetko – nudu a vzrušenie, strach a dôveru, radosť a bolesť, zrodenie a smrť.

Posvätné ticho

Keď vstúpite do tienistého hája obrovských sekvojí alebo do veľkej katedrály, zavládne posvätné ticho. Ako sa priestrannosť vo vás otvára, môžete zažiť hlboké ticho v celej vašej bytosti. Možno sa najprv budete cítiť nervózni a zároveň ste po tom túžili. Toto je ohromné ticho, aké obklopuje život. Dôverujte mu a spočívajte v tichu. Cíťte svoje otvorené srdce a staňte sa dokonale živými. Všetko, čo z tohto ticha vyrastá, je len oblakom na šírom nebi, vlnou v oceáne. Odpočívajte v hlbinách ticha.

Rozľahlosť je podstatou vedomia. Ak na ňu hľadíte priamo, zistíte, že myseľ je priezračná, priestranná, bezhraničná a vaše srdce je šíre ako svet. Keď sa tejto rozľahlosti otvoríte, môžete dovoliť vlnám života dvíhať sa a miznúť.

V tichu uvidíte mystérium, z ktorého sa rodí život, myšlienky, pocity a zmyslové vnemy. Vlny života stúpajú a klesajú, rozširujú sa a zmenšujú, srdce bije, mozgovomiechový mok pulzuje, je tam večne sa meniaci rytmus meniacich sa fáz Mesiaca, striedanie ročných období, cykly ženského organizmu, obiehanie galaxií aj akciový trh.

Začnite si všímať, že medzi jednotlivými vlnami sú intervaly, prestávky medzi dychmi a myšlienkami. Spočiatku sa zdajú krátke, prchavé, no postupne dokážete počas nich oddychovať. Ako vlny stúpajú a klesajú, vy sa stávate tichým, láskyplným uvedomením samotným. To ticho nie je ústupom, nezáujmom či trestom. Nie je absenciou myšlienok. Je priestranné a osviežujúce – jemné ticho, od ktorého sa môžete učiť, môžete ho počúvať a hľadieť viac do hĺbky.

Láskyplné uvedomenie

Všimnite si, ako láskyplné uvedomenie napĺňa čas a priestor. Je mystériom, ktoré sa stáva svedkom seba samého. V láskyplnom uvedomení rieka myšlienok a obrazov plynie bez posudzovania. S láskyplným uvedomením zažívate prúd pocitov bez toho, aby ste sa báli, podľahli ich kúzlu alebo ich držali príliš pevne. Potešenie a tieseň, hnev, nežnosť a túžba, dokonca aj smútok a slzy sú vítané. Láskyplné uvedomenie podporuje plnú mieru radosti, podnecuje väčšiu celkovú pohodu.

Keď spočívate v láskyplnom uvedomí, vaša dôvera narastá. Dôverujete nezávislému chodu univerza a dôverujete vášmu uvedomeniu, že to všetko zachytí. Spomínam si, ako som sa prvý raz učil v univerzitnom bazéne plávať.

Bol som roztrasený chudý sedemročný chlapec. Nedarilo sa mi a plieskal som rukami okolo seba. A potom, v jednej chvíli, keď ma inštruktor držal a ja som ležal na chrbte, inštruktor odtiahol ruku a ja som si uvedomil, že sa viem nadnášať. Bolo to úžasné. Naučil som sa plávať. Rovnako sa aj vy môžete naučiť dôverovať láskyplnému uvedomeniu. Vždy vás podrží.

Skúste si chvíľu nič neuvedomovať. Stanovte si tridsať sekúnd odteraz a prestaňte si uvedomovať akékoľvek zmyslové dojmy, myšlienky, pocity a podobne. Snažte sa zo všetkých síl. Dokonca aj keď zavriete oči a zapcháte si uši, nedá sa to, však? Nedokážete to zastaviť. Uvedomenie je tu vždy.

Rovnako ako ryba nemôže vidieť vodu, ani vy uvedomenie nemôžete priamo vidieť. Môžete ho však zažiť, a preto mu dôverovať. Láskyplné uvedomenie je priestranné, otvorené, priezračné, tiché, široké a citlivé ako zrkadlo. Vždy sa k nemu môžete vrátiť. Je nadčasové, bdelé a vnímavé. Láskyplné uvedomenie vidí bez toho, aby vlastnilo. Umožňuje, oceňuje, spája a tancuje spolu so životom, aký je. Vníma, ale nezmocňuje sa skúseností či veci. Ako hovorí spisovateľ Steven Wright: „Mám najväčšiu zbierku mušlí na svete. Držím ju na všetkých plážach sveta. Možno ste ju videli.“

Na úteku pred hyenami

Šesťdesiatštyriročný Benjamin prišiel o viac ako polovicu úspor na dôchodok počas ekonomickej krízy roku 2008. Vedel, že on a jeho žena sú na tom lepšie ako druhí, ktorým hypotéky vyšli nazmar a prišli o svoje domovy, ale aj tak začal mať takmer chorobný strach. Kontroloval akciový trh desaťkrát denne.

Sny mu zapĺňali obrazy, ako sa topí, naháňajú ho hyeny, zablúdi. Rodina mu hovorila, aby sa zbavil tejto posadnutosti, no on nevedel ako. Keď prišiel na prvú hodinu meditácie, bolo preňho takmer nemožné obsedieť. Úzkosť vyvolávala v jeho organizme pocity, ktoré sa dali ťažko akceptovať a myseľ mu horúčkovite pracovala. Nemal by zvyšné peniaze vybrať z fondov, ktorých akcie klesli? Prišiel by o viac, keby sa zriekol pochybného realitného projektu?

Na druhej hodine, na ktorej sa zúčastnil, som viedol asistovanú meditáciu o priestore, privolal som rozľahlé otvorené uvedomenie, aby obklopilo naše telo a myseľ. Žiaci počúvali tibetské zvončeky v miestnosti, vzdialenú dopravu a hlasy zvonka a počuli, ako sa ich mysle stávajú veľkými ako obloha a zvuky oblakmi na oblohe. Táto skúsenosť priniesla

Benjaminovi pocit úľavy a kúpil si domov meditačné CD. Keď sa v ňom zase prebudili úzkostné myšlienky, poznal spôsob, ako s nimi pracovať. S rozľahlým priestorom ako mantrou sa zovretie jeho posadnutosti začalo uvoľňovať. Teraz mal určitú perspektívu. Vedel, že môže zachrániť to, čo mu z peňazí zostalo, a investovať ich konzervatívnejšie. Aj potreba predstaviť si, že by mohol kontrolovať budúcnosť, prestala byť natoľko naliehavá. Zbavený neodbytných myšlienok dokázal znovu byť so svojou rodinou.

Posun, aký nastal v prípade Benjamina, je možný u každého. Všetci si zapamätáme chvíle, keď sme sa cítili priestranní a pokojní. S uvedomením priestoru sa aj náš vnútorný život stáva jasnejším. Vyjasnia sa zložité emócie a ich energia sa uvoľní. Depresia odhalí svoje posolstvo o ranách, hneve a neuspokojených predstavách. Príbehy plné strachu sa pri jasnom pohľade otvoria a môžu nás opustiť. Sloboda priestrannej mysle a srdca je dostupná vždy. Postavte sa k nej čelom. Otvorte sa rozľahlosti, kedykoľvek môžete. Staňte sa oblohou láskyplného uvedomenia.

Spočívať v láske

Rozľahlosť, uvedomenie a láska sú prepojené. Počul som, ako Frank Ostaseski, priateľ a spoluzakladateľ Zenového hospicu v San Franciscu, rozpráva príbeh miestneho obyvateľa, prežívajúceho veľa bolesti, ktorý sa pýtal, či by mu mohlo pomôcť naučiť sa meditovať. Mal rakovinu žalúdka v poslednom štádiu. Začali meditovať a zamerali pozornosť na telesné vnemy.

Keď sa však pokúšal otvoriť sa týmto vnemom, boli pre neho príliš intenzívne a on skríkol: „Nemôžem, je to priveľa. To bolí, bolí, bolí to.“ Frank povedal, v poriadku, tak skúsme niečo iné, jemne položil mužovi ruku na žalúdok a spýtal sa, aké je to teraz. Muž odpovedal: „Jajaj, to veľmi bolí.“

„Skúsme toto,“ pokračoval Frank a položil ruky neďaleko mužových nôh. „Ach, to je trochu lepšie.“

Potom priblížil ruky tridsať či šesťdesiat centimetrov k mužovmu telu. A on povedal: „Teraz je to úžasné.“

Nebol to žiadny špeciálny spôsob práce s telom ani ezoterický postup. Len postupné otvorenie sa stále väčšiemu priestoru. Po niekoľkých minútach s uvoľnenejšou tvárou muž ticho povedal: „Och, spočívajte v láske, spočívajte v láske.“ Odvtedy, vždy keď mal problémy s bolesťou, stlačil svoju morfiovú pumpu a potom len sám sebe opakoval: „Spočívaj v láske, spočívaj v láske.“

Je to naozaj jednoduché. Či už ide o fyzickú, alebo emocionálnu bolesť, všetko, čomu poskytneme priestor, sa môže transformovať.

Bez ohľadu na situáciu zväčšite priestor; spomeňte si na rozľahlosť; umožnite ľahkosť a perspektívu. Priestrannosť je bránou k slobode. Vaše priestranné srdce je vaším skutočným domovom.

CVIČENIE

Otvoriť sa priestorovému uvedomeniu

Myslite na chvíle vo svojom živote, keď ste sa cítili najrozpínavejší, otvorení a milujúci. Možno to bolo pri putovaní po horách, pozeraní na nočnú oblohu plnú hviezd alebo po narodení dieťaťa. Myslite na to, aký pocit vyvoláva priestorové uvedomenie vo vašom tele. Čo spôsobuje vo vašom srdci. Upokojte svoju myseľ. Spomeňte si, aké ticho bolo, akí prítomní by ste mohli byť.

Teraz zavrite oči. Cíťte rovnakú rozľahlosť tu a teraz. Uvoľnite sa a staňte sa priestorom láskyplného uvedomenia, ktoré vie umožniť slnečný jas, búrkové mraky, blesky, chválu aj hanu, rozmach i kontrakciu; svet, čo donekonečna rodí sám seba, a to všetko s vaším vľúdnym a pokojným srdcom.

CVIČENIE

Myseľ ako obloha

Seďte pohodlne a pokojne. Nechajte telo odpočívať a dýchajte prirodzene. Zavrite oči. Niekoľkokrát sa zhlboka nadýchnite a zakaždým pomaly vydýchnite. Doprajte si pokoj.

Teraz presuňte svoje vedomie od dychu – počúvajte hru zvukov okolo vás. Všímajte si, či sú hlasné, alebo jemné, vzdialené či blízke. Iba počúvajte. Všímajte si, ako všetky zvuky vznikajú a miznú, nezanechávajú žiadne stopy. Chvíľu počúvajte uvoľneným a otvoreným spôsobom.

Keď počúvate, vnímajte alebo si predstavujte, že sa vaša myseľ neobmedzuje len na vašu hlavu. Vnímajte, ako sa vaša myseľ rozširuje, aby bola ako obloha – otvorená, jasná, rozľahlá ako priestor. Neexistuje žiadne vnútri alebo vonku. Nechajte uvedomenie svojej mysle rozširovať sa každým smerom, rovnako ako obloha.

Dovoľte zvukom, aby sa objavovali a strácali na otvorenej oblohe vašej mysle. Oddychujte v tejto obrovskej otvorenosti a iba počúvajte. Nechajte zvuky prichádzať a odchádzať, vzdialené a blízke ako oblaky na rozľahlej oblohe vlastného uvedomenia. Zvuky sa prehrávajú na oblohe, objavujú sa a miznú bez odporu.

Potom, keď spočívate v tomto otvorenom uvedomení, všímajte si, ako sa aj myšlienky a obrazy objavujú a miznú. Sú ako oblaky. Nechajte myšlienky a obrazy prichádzať a odchádzať bez boja či odporu. Príjemné a nepríjemné myšlienky, obrazy, slová a pocity sa bez obmedzenia pohybujú v priestore mysle. Problémy, možnosti, radosti a starosti prichádzajú a odchádzajú z rozľahlej otvorenej oblohy mysle.

Po určitom čase nechajte toto priestorové uvedomenie všímať si vaše telo. Uvedomte si, aké je telo krehké. Vnemy dychu a tela sa vznášajú a menia na tej istej otvorenej oblohe uvedomenia. V uvedomení môžete svoje telo vnímať ako plávajúce plochy tvrdosti a mäkkosti, tlaku a mravčenia, tepla a chladu, ktoré sa objavujú v priestore uvedomenia mysle. Všimnite si, ako dych sám dýcha; hýbe sa ako vánok.

Nech sú všetky pocity ako oblaky. Dych sa pohybuje, ako chce.

Vnemy sa vznášajú a menia. Dovoľte všetkým myšlienkam a obrazom, pocitom a zvukom prichádzať a odchádzať, vznášajúc sa otvoreným priestorom uvedomenia.

Nakoniec venujte pozornosť samotnému uvedomeniu. Všimnite si, aký je otvorený priestor uvedomenia prirodzene jasný, priezračný, nadčasový, nekonfliktný, umožňujúci všetkým veciam, aby sa navzájom neobmedzovali. Spomeňte si na čistú otvorenú oblohu svojej vlastnej prirodzenosti. Vráťte sa k nej. Dôverujte jej. Je to domov.

Table of Contents

Pozvanie do slobody

Prvá časť Sloboda ducha

Prvá kapitola