Ján Zajac

Básne zo života

Ukážka z elektronickej knihy

Hmla

Šedasté oblaky k zemi sa zošuchli.

Šerosvit odkrýva obrysy bez tieňa.

Kvapôčky zvieratám zmáčali kožuchy.

Modrastá obloha mliekom sa belela.

Krajinu zakryla kúrňava šedivá.

Pred vozmi na ceste akoby záclona.

Reflektor zasvieti, stĺp sa v hmlu zarýva.

Priezračnosť mizerná, stiahnutá sťa clona.

Kúdoly vodných pár v noci tmu zahalia.

Prekážky nenazdaj udrú nám do očí.

Zvieratstvu, pri love, ňuch svetlo nahrádza.

Neradno vydať sa, jak pútnik polnočný.

Jarná pohoda

Končí sa marec, záveje zmizli.

Slnečné lúče zohriali pôdu.

Šarvancom malým netreba čižmy.

Na ceste kaluž, prostriedkom pôjdu.

Ožíva zeleň, jarný kvet svieti.

Vrátia sa naspäť, z výletu vtáky.

Z dlhého spánku zdvihnú sa šelmy.

S hrejivým teplom život sa vráti.

Mačička malá na dvore pradie.

Vajíčok tucet vyhrieva kvočka.

Holubov kŕdeľ na streche zazrieš.

Pohody peknej každý sa dočkal.

Jeseň

Ochladlo, mizne babie leto,

vetrisko na juh teplo niesol.

Túlavým vtákom velia pudy,

navštívia znova domov druhý.

Zeleni stromov žltnú farby,

čoskoro príde závan chladný.

Sychravo, vonku všetko mokne,

úkryt si hľadá zviera mokré.

Hotujú brloh spáči zimný,

by sa pred chladom dakde skryli.

Starena z devy šťastnej bude,

holá byľ z krásnej bielej ruže.

Dozneli tiché lesov šumy,

ako keď v púšti piesok šumí.

Osiris máva spánok tuhý,

v jari ho teplý vánok budí.

Belastý opar vládne kraju

Rastliny, odev dole dajú.

Ovzdušie možno krájať nožom,

trudno je na tom svete božom.

Studené slzy roní mdlý les,

nezblúdi doňho mačka, ni pes.

Nespieva slávik, chrčia vrany,

náladu zmeniť, pokus márny.

Kukučky, dávno mlčia nemo,

zavŕšia celkom lesné temno.

Kniha

Sťaby žírny prameň, večne živý.

Skrýva v sebe, srdce, myseľ, dušu.

Výtvor mysle robí veľké divy,

nesie psychu hore k Hindukušu.

Nesúď ľudí, prečo názor menia.

Mladí myslia inak ako starí.

Len pre dumy hnali do väzenia.

Spáliť v ohni všetky spisy dali.

Niekto zjavil svoje vyriešenie,

iný z neho k svojím vetám dodá.

Hoci on mal srdce potešené,

nevie k čomu táto múdrosť dobrá.

Veľkí píšu svoje memoáre,

mysliac, že ich každý bude čítať.

No nič nové, iba všetko staré.

Málo ľudí také braky pýta.

V detstve čítaš iba Mladé leta,

junosť prišla, dobrodružné hity.

Potom hltáš v písme múdrosť sveta.

Naučené, nestratí sa nikdy.

Kochám sa v kráse

Vtáci mi hovoria, dnes bude pekný deň.

Slniečko vytiahlo kvetinky z bytov von.

Prekrásne usmiate, ľalie nevinné.

Púpätka hrajú sa pred našou bytovkou.

Kráčajúc po korze, srdce mi poskočí,

z pohľadu na krásu celkom som zmámený.

Paleta dúhová udrie mi do očí,.

Ďakujem nebesiam, že žijem na zemi.

Prichádza kytica, z troch vekov zložená,

vidieť tam púčiky, kúzelné kvetiny.

Nádhera prírody, nech ich Boh požehná.

Prekrásne hviezdičky v prostriedku svietili.

Ich hlasy znejú mi, sťaby zbor anjelov

Zmámený počúvam, duša sa raduje.

Ten, kto má v srdci jas, ma čisté aj telo.

V kráľovstve nebeskom, po smrti raz bude.

Ruže si, votrelcov udržia na dištanc.

Ten, čo chce vlúdiť sa, zranený zostane,

teraz už prestane o sebe namýšľať.

Nemôže úspech mať, kto nemá pokánie.

Korčule

Synáčik najmladší korčule dostal.

Ako dar k meninám ocko ich kúpil.

Ten darček ku sviatku, preňho je pocta.

Keď ide o deti, nik nie je skúpy.

K rybníku prichádza šarvancov kopa.

Novučké korčule vyskúšať načim.

Zima už odchádza, ľady sa topia.

Pár metrov od brehu, voda sa zračí.

Odvážny mládenec nasadí brusle.

Kvituje partia odvahu jeho.

Riskovať život však, nebolo nutné.

Hoci ľad už praská, pustí sa smelo.

Povrch sa prehýna, sťaby bol z gumy.

Hrdina uháňa, je ako v tranze.

V prostriedku, nevdojak, ľad pod ním duní.

Zľakol sa, pod ľadom smrť svoju nájde.

Rukou sa zachytil, od strachu vreští.

Kamarát pre pomoc do mesta beží.

Snažia sa pomáhať priatelia všetci.

On stále vo vode zmrznutý leží.

V duchu sa s mamičkou, aj s ockom lúči.

Od strachu, aj chladu ubudli sily.

Drží sa nad vodou, v poslednom kŕči.

Pomoc mu prichádza, v poslednej chvíli.

Pribehli hasiči, plazia sa k diere.

Zobrali so sebou aj dlhé tyče.

Hovoria chlapcovi, nech sochor vezme.

Pomôžu mladému na povrch vyliezť.

Domov ho zoberú, zohriať sa musí

Šaty si vyzliekol, dostane suché.

Každý sa na svojej hlúposti učí.

Kto osud pokúša, dopadne smutne.

Leto

Už skoré jablká dozreli.

Dusno je nocami v posteli.

Tropicky závan zas prišiel k nám,

teplomer vystúpil výšinám.

Neradno vandrovať, pretože,

lúče sa zapichnú do kože.

Horúce slniečko popáli,

nutné je chytať bronz pomaly.

Plné sú priehrady, bazény.

Kúpačka, pocit je blažený.

Plávajú, tešia sa pri vode.

Podmienky na relax výborné.

Treba mať pokrývky na hlave,

keď vetrík úplne zoslabne.

Tenká je vrstvička ozónu,

trápi to verejnosť odbornú.

Lepšie je sadnúť si za dvere,

popíjať pivečko chladené.

Matka a dcéra

1

Dievčina mladá na bál sa chystá.

Zíde sa v klube partia celá.

Alkohol v bare, aj droga čistá.

Vášeň je silná, odísť by chcela.

Bojí sa o ňu postaršia mati.

O mladých vravia, rozličné veci.

Zabaviť sa chcem, ona ma hatí.

Ja budem doma, tam budú všetci!

Vyletí z domu, sťa divá strela.

Baviť sa musí, ešte je mladá.

Užívať mladi, len toto chcela.

Zábavu každú, ďaleko hľadá.

Skľúčená matka zostala sama.

Na posteľ ľahne, svetlá jej svietia.

Dcéra si mysli, veľká je dáma.

Dcéruška malá, je veľké dieťa.

Odišla polnoc, dcérenky neni.

Myšlienky čierne v matkinej hlave.

Zájdem tam pozrieť, srdce jej velí.

Pokoja nemá, dačo sa stane.

Otvorí dvere, do sály vkročí.

Dievča ju zbadá, amok ju chytá.

Nechcem ťa vidieť, odíď mi z očí!

Dostáva tiky, sopka v nej skrytá.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Hmla

Jarná pohoda

Jeseň

Kniha

Kochám sa v kráse

Korčule

Leto

Matka a dcéra