ŠLAPU PRAHU ŠEST

aneb

CO JE TO PEČOVATELKA

Lenka Macháčková

Informace pro uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v žádné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Používání elektronické verze knihy je určeno jen osobě, která ji legálně nabyla, a to v rozsahu stanoveném autorským zákonem.

Jakékoliv neoprávněné užití jako např. kopírování, úpravy, konverze do jiných formátů, prodej, pronájem, půjčování, darování, umísťování na servery, sdílení atp. je zakázáno!

Vydání první 2018

© Lenka Macháčková

Cover © Lenka Macháčková

© Mgr. Tomáš Zahradníček - TZ-one

ISBN: 978-80-7539-086-8 (ePub verze)

ISBN: 978-80-7539-087-5 (mobi verze)

CO JE TO PEČOVATELKA

Pečovatelka, jak již ze samotného názvu vyplývá, je žena. Žena-pečovatelka, jak opět název napovídá, pečuje. Pečovat se dá prakticky o cokoli. Všeobecně se pečuje za prvé o věci hmotné (ať organického, tak neorganického původu) a za druhé o duchovní podstatu, tedy o například soubor poznatků a dat, životní cíle, lásku, ideje či mladistvý vzhled, to znamená o ryzí a nejvyšší hodnoty. My budeme hovořit o ženě-pečovatelce, jež pečuje takřka o vše, co jí přijde pod ruku.

Všeobecně se dá říci, že pečuje prvotně o člověka. A to o člověka potřebného, to znamená o člověka, jenž od pečovatelky něco potřebuje. Pečovatelka je tím pádem dosti potřebná, dle některých zdrojů patří do skupiny zvané Potřební, lidské kasty, speciálně připravované pro případ zhroucení civilizace. Mají být nasazeni v případě jaderné války, zombie apokalypsy nebo zničující srážky Země s kosmickým tělesem. Po této pohromě bude lidstvo potřebovat (odtud název kasty) jedince, kteří jsou na takové podmínky zvyklí, takzvaně zadrsnění. Žena-pečovatelka je tedy zadrsněný jedinec, na kterého se dá za každých okolností spolehnout, srážku se zombie nevyjímaje. Muž-pečovatel se ve světě takřka nevyskytuje, jelikož je drsným pouze na oko, což se dá dokázat skutečností, že by bez ženy pomřel hlady, bezrady a smrady.

Žena-pečovatelka vydrží vše, smrad nevyjímaje, proto může pečovat o člověka. Jelikož se člověk kus od kusu liší, je nezbytně nutné, aby žena-pečovatelka o člověka měla rozsáhlé pole znalostí a orientovala se v široké škále sfér lidské existence. Měla by být odbornicí ve věcech kulturních, sociálních, hospodářských, medicinálních, filozofických i politických, jakožto by měla znát princip koštěte, žínky, vysavače, nákupního vozíku, mokrého hadru, prachovky a pochopitelně systém kohoutků s teplou a studenou vodou. Ženy-pečovatelky se sdružují ve specializovaných, mnohdy i státem garantovaných organizacích, což je samo o sobě zárukou, že jsou odbornicemi na slovo vzatými. My budeme hovořit o ženě-pečovatelce sdružené v organizaci nazývající se Pečovatelská služba.

Pečovatelská služba je služba ušlechtilá a užitečná, jež má široké spektrum aktivit, týkajících se pomoci člověku v oblastech pohybu, výživy a očišťování, přičemž s poskytováním veškerých služeb jde ruku v ruce vysoká kvalita a nízká cena. Mezi výpomoci člověku se řadí například pomoc s osobní hygienou, pomoc při podávání jídla, pomoc při údržbě domácnosti, pomoc při prostorové orientaci, pomoc při použití WC, pomoc při oblékání a svlékání, doprovod k lékaři, úprava vlasů a nehtů, naplnění pračky, vyprázdnění pračky, donáška potravin, donáška vody, donáška uhlí a mnoho a mnoho dalších. Služby jsou prováděny za A pečovatelkou statickou a za B pečovatelkou éterickou neboli prchavou. My se nejprve zaměříme na pečovatelku typu B.

Jak již bylo zmíněno, Pečovatelskou službu, čili pečovatelku, využívají osoby, které od pečovatelky něco potřebují. Tyto osoby potřebují pečovatelku k zútulnění a zatraktivnění svého bytí, pečovatelka potřebuje osoby především k tomu, aby mohla pracovat. Pečovatelka typu B pracuje v domácnosti, a to tak, že pomocí městské hromadné dopravy obráží domácnosti osob, které od ní něco potřebují. Ženu-pečovatelku éterickou tedy poznáte na první pohled. Pokud zahlédnete ženu s batohem na zádech, jež prchá ulicemi tam, zpátky, tam a zase zpátky, jedná se o ženu pečovatelku, nikoli o blázna, jenž neví, která bije. Osoby, které od pečovatelky něco potřebují, některé zvláště vtipné pečovatelky (hlavně tedy já) interně nazývají rukojmí. Výsledkem péče, to jest způsobu činnosti pečovatelky a jejího cíleného působení, by měl být rukojmí kultivovaný a vnitřně spokojený, čehož pečovatelka dosáhne tím, že se chová prosociálně a profesionálně, čili je pilná, čiperná, veselá, štíhlá, půvabná a šíleně rozkošná.

Pečovatelka oplývá neobyčejně vznešeným stupněm integrity ke svým milým rukojmím, to znamená čestností a dodržováním zásad, zvláště pak těch morálních. O tom žádná, a kromě toho je porozumění, vstřícnost, vlídnost, ohleduplnost a lidská sounáležitost hlavním bodem etického kodexu její mateřské příspěvkové organizace, kterýžto kodex si osvěžuje jednou za šest měsíců a vlastnoručním podpisem ztvrzuje svou loajalitu, čili oddanost svému poslání učinit svět krásným.

Rukojmím se dle zaběhnutého systému firmy říká klienti. Je to vlídné a lidsky hluboké, dá se říci, že stejně hluboké jako Dalešická přehrada, jež má nejvyšší sypanou hráz u nás a odborníci udávají, že je druhou nejvyšší v Evropě.

Klient je se svou pečovatelkou úzce spjat, jelikož byl k pečovatelce takzvaně přiřazen, čímž se stává jejím klientem osobním. Přiřazování probíhá na základě klientova trvalého bydliště, jež se shoduje s rajónem svěřeným pečovatelce pod patronát. Rajón je pečovatelce svěřován její koordinátorkou. Koordinátorka je pracovník znalý, zkušený, vzdělaný a sečtělý, tedy kompetentní a nanejvýš důležitý, jelikož koordinuje spolupráci mezi pečovatelkou a klientem. Bez koordinace by pečovatelka nekompetentně pobíhala od rajónu k rajónu, potažmo od klienta ke klientovi, aniž by tušila, co činí. Všeobecně se dá říci, že koordinátorka je odbornicí v oblasti logistiky, nauky o přepravě čehokoli, co je třeba přesunout v čase a prostoru z bodu A do bodu B, v případě Pečovatelské služby tedy přesunu pečovatelky A ke klientovi B v rajónu C. Rajónů a pečovatelek je mnoho, klientů ještě více, a aby se v tom člověk vyznal, koordinátorka pečovatelky s rozumem rozptyluje po jednotlivých pracovištích čili rajónech. Rozptylování je podřízeno jasně danému časovému harmonogramu a jasně daným potřebám klienta. Jasně daným rozptýlením koordinátorka zabraňuje nadměrnému hromadění pečovatelek v jednom, nebo naopak nedostatečnému počtu pečovatelek v rajónu druhém, jakožto svou předvídavostí zajišťuje, aby pečovatelka provedla nasmlouvané ranní hygieny ráno a podání oběda někdy okolo poledne. Systém je tedy založen na jednoduchosti a kráse, tedy koordinátorka zajišťuje, aby každý jeden jednoduchý rajón měla ve své svěřenecké péči jedna krásná pečovatelka. Klient si tudíž svou osobní (tzv. klíčovou) pečovatelku nevybírá na základě fotografie její hlavy a zbytku těla (umístěné v databázi aktuálních pečovatelek na stránkách Pečovatelské služby), nýbrž se musí spokojit s tou, která na něj zrovna padne.

Obecný princip přiřazování klienta k pečovatelce tedy říká, že je vřazení klienta přípustné pouze v rámci hranice jejich společného kmene čili rajónu. Hranice rajónu jsou různé, většinou kopírují hranice městské čtvrti a občas přesahují hranice chápání. Rajónu se dle vnitřních směrnic firmy říká terén. Nikoli tedy revír či honitba, jelikož by to dle slov paní ředitelky mohlo neinformovaného spoluobčana přivést k mylné domněnce, že klienty, pokud se přemnoží či okusují nově vysazené modříny, střílíme.

Terén od terénu se liší. A to z mnoha třídících hledisek, například z hlediska metrického, užitkového, situačního či strategického, přičemž výsostným kritériem je počet funkčních kávomatů na jeden kilometr čtvereční. Z pohledu pečovatelky se atraktivním jeví terén umístěný v hustě zabydlené městské části. Důvodem jsou četná pozitiva, která s sebou přináší rozvinutá infrastruktura, rozmanitá podnikatelská činnost a veřejné záchodky. Veřejné záchodky jsou obzvláště ceněným atributem, jelikož pečovatelka je člověk, z kteréhožto důvodu potřebuje minimálně jednou za dvě hodiny čůrat. Pečovatelka problém se svou ryzí lidskostí řeší dvěma způsoby. Buď během pracovní doby nepřijímá žádné tekutiny a uleví si až v klidu domácího prostředí, nebo tekutiny přijímá a ulevuje si někde cestou. Nejčastěji na veřejných záchodcích. Záchodky se dají rozčlenit do dvou fiskálních kategorií. Na ty za deset korun, a na ty zadarmo. Zadarmo si pečovatelka může odskočit například v KFC, ovšem musí být obezřetná a velmi nenápadná. Pokud tak neučiní, hrozí, že si obsluhující personál všimne, že si u nich ulevuje již počtvrté během jednoho pracovního dne, pročež odhalená pečovatelka musí podstoupit krok ke své záchraně, tedy si u pultu zakoupit smaženou kuřecí nohu s sebou. Výhodou je, že berou stravenky, nevýhodou, že se to nedá jíst pořád.

Terén od terénu se dále liší hustotou vrstevnic, čili čar spojujících místa stejné nadmořské výšky, jež jsou v České republice udávány k hladině Baltského moře. V zásadě platí, že čím víc vrstevnic terén má, tím víc je vrstvený, tedy křivý vzhůru a dolů, nebo naopak dolů a nahoru. Dá se říci, že vrstvený je bohužel téměř každý terén (vyjma podpultovek, tedy terénů, jež se dostávají za odměnu). Pečovatelka se tudíž dost našlape do kopce a nasmýká s kopce. Z tohoto důvodu pečovatelku v odpoledních hodinách bolí končetiny, zvláště pak ty dolní, a proto šlape ve sportovní obuvi číslo čtyřicet dva, což je mnohem praktičtější, než modré semišové lodičky číslo třicet osm, v nichž v důsledku jakési euforie (zřejmě následek zimních mrazů) vyrazila šlapat první jarní den v sedm nula nula tohoto roku.

Milých klientů vlastní pečovatelka značné množství, na kusy přibližně šestnáct. V období vyhlášení krize, která bývá zpravidla od května do září (dovolené na zotavenou) a od října do dubna (chřipkové epidemie), vlastní pečovatelka klientů i pětadvacet, ježto se musí zodpovědně ujmout i klientů cizích, jejichž osobní pečovatelka se ráno do své mateřské organizace nedostavila. Ujímání se cizích, tedy neosobních klientů, bývá náročné, jelikož pečovatelka neví o cizím klientovi takřka nic a musí se ho na všechno ptát, což klienta rozčiluje, protože to, kde má trenýrky, již vysvětloval kde komu a nechápe, že se může někomu (myšleno zaskakující pečovatelce) zdát zvláštním, že trenýrky sice někde má, ale na sebe nechce žádné.

Naproti tomu svého klienta zná pečovatelka jako své boty. Ví, kde bydlí (ač se to zdá jakkoli absurdní, dle adresy se klient mnohdy nalézt nedá), ví, v kolik hodin vstává, jakou preferuje značku sušenek, zná pin k jeho mobilnímu telefonu, ví, kdy se naposledy koupal, kde má klíče od domovní schránky a kde schované zuby.

Klientů přibývá. Každého nového klienta pečovatelka navštíví na základě smlouvy, jíž podepsala paní ředitelka a po nalezení brýlí i klient. Prvotní, tedy seznamovací návštěva probíhá v duchu příjemném, poklidném a otevřeně přátelském. Pečovatelka vyšlápne do pátého patra, zazvoní, natáhne si modré igelitové návleky, představí se a podá klientovi pomocnou ruku. Následně s klientem vyplní praktický, pro běh firmy nanejvýš důležitý formulář, takzvaný Individuální plán klienta (interně ípéčko). Pečovatelka se ptá, klient odpovídá a pečovatelka pečlivě zapisuje. Individuální plán má, kromě hlavičky, čtyři části, označené písmeny A až D. Hlavička obsahuje klientovo jméno, příjmení, datum narození, bydliště a stav (myšleno rodinný). Část A zahrnuje funkční informace o klientově ekonomické situaci (velikost bytu v metrech čtverečních, typ vlastnictví bytu, osobní přídavky, podpory atd.), na kterou klient zpravidla reaguje otázkou co je paní ředitelce do toho. Část B se zabývá klientovo tělesným stavem (zda je ochoten komunikovat a na jaké úrovni, zda je mobilní, kolik brýlí má na dálku a kolik na čtení, zda používá naslouchátko, zda je schopen umýt si sám nohy a zda se pomočuje), kteroužto část pečovatelka na základě klientovo odpovědi na část A vyplňuje sama, aniž by se klienta na cokoli ptala, zvláště pak na bod ohledně denního, nočního či samovolného močení. Část C je vyhrazena takzvaným vyšším hodnotám (záliby, zvyklosti, cíle a jejich plánovaný termín dosažení), nad kterýmižto otázkami se klient dlouho a hluboce zamýšlí, přesto nic nevymyslí a nakonec praví něco v tom smyslu, že by chtěl nejpozději do Vánoc příštího roku vylézt na Kilimanžáro a zmapovat jeho severovýchodní stěnu. Na základě klientovo osobních cílů, myšleno dlouhodobých i krátkodobých, je klientovi navržen úkon (tedy služba neboli péče), který u něj bude pečovatelka provádět, jakožto četnost, s jakou bude do klientovy domácnosti docházet. Část D obsahuje shrnutí částí A až C a revizní formulář, jenž se vyplňuje jednou za kalendářní rok. K části C, týkající se severovýchodní stěny Kilimanžára, je přišpendlen arch s kolonkami, kam pečovatelka jednou za dva měsíce zapisuje své postřehy a postupy péče, kterou si klient objednal. Každou část, tedy části A až D, klient na znamení souhlasu stvrzuje svým podpisem. Po opětovném nalezení brýlí se klient stvrzováním mnohdy natolik vyčerpá, že z obavy, že by musel příště opět něco podepisovat, zruší služby na zbytek tohoto a celý další týden.

Popříští týden započne pečovatelka o klienta pečovat a poznávat jeho kolorit. Rysem, tedy charakterem, tedy souhrnem vlastností klienta je, že je jedincem, který se svým chováním a jednáním nevymyká běžnému očekávání. Klient, jako jedinec, zdůrazňuje svou příslušnost k národu a lidstvu jako takovému. Řadí se tedy mezi průměrného moderního člověka, nicméně to s určitostí tvrdit nelze, ježto se často prezentuje nadprůměrnými výkony, to jest reálně demonstrovanými rekordy v oblastech jak kulturních a společenských, tak vědeckých, technických i sportovních.

Univerzální klient má jméno, příjmení, trvalé bydliště, bohatou minulost, chudé příbuzné a pitomou sousedku. Někteří vlastní bedýnku s pískem a hovínky, o nichž tvrdí, že jsou kočičí, což je zavádějící, jelikož u nikoho z nich nebyla kočka doposud spatřena.

Klient kromě domácího mazlíčka vlastní i koníčka. Mezi nejběžnější koníčky se řadí četba, umění, sběratelství, móda, masmédia (zřídka však WWW), tvorba analýz a statistik, politika, preventivní medicína a zdravá výživa.

Průměrný věk klientů je osmdesát pět roků a dva měsíce, počítáno do teď. Za měsíc to bude jinak, podle hrubých propočtů to, předpokládám, bude osmdesát pět roků a tři měsíce, nicméně člověk nikdy neví, klient je totiž tvor mazaný a již několikrát se stalo, že po pondělku byla středa, aniž by klient tušil, kdy bylo úterý a kde je kočka.

Klient je nevšedně zvídavý. Zajímá se takřka o vše, zvláště pak i o svou pečovatelku. Chce vědět, kolik váží, kolika hovoří jazyky, kolik vlastní titulů před jménem a kolik za příjmením, kolik navštívila cizích zemí, kolikrát jí odebírali apendix a kolik kdy obdržela řádů, diplomů či jiných osobních vyznamenání, přičemž Pochvalu za vzorný pořádek v šatně a Diplom za plavání úroveň delfínek nepovažuje za adekvátní k uplatnění ve společnosti.

Klient je kapacita ve svém profesním oboru, čímž pečovatelku tak nějak vnitřně obohacuje. Například režisér Kundera si před každou návštěvou pečovatelky připraví vtipnou hereckou etudu, básník Ryzec pečovatelce předčítá z vlastní pětidílné epopeje Z českých mlýnů a hájů, inženýr Jeřábek dává přednášky z kvantové chemie a profesorka Červená zkouší z historie českých zemí v době Lucemburků, tudíž je na místě, aby si pečovatelka tuto ve svém zájmu osvěžila a nespoléhala se na to, že si čtvrtou ženu Karla IV. vycucá z prstu.

Klienti, ačkoli se navzájem neznají a nemají k sobě žádný vztah (myšleno rodinný či jinak spřízněný), prahnou o informacích týkajících se psychické, ekonomické, tělesné a intimní kondice ostatních klientů spadajících do kompetence jejich osobní pečovatelky, tedy po informacích důvěrného rázu, jejichž bezhlavé poskytování je pochopitelně v rámci dodržování etického kodexu nepřípustné. Taktéž je nepřípustné podávání zpráv a novinek z personálního prostředí firmy, zvláště pak roztrubování zvěsti, že paní ředitelka je kráva. Na základě vlastnoručního podpisu, jímž se pečovatelka zavázala k mlčenlivosti i v případě nelidského mučení, zprávy z vnitřního ani vnějšího prostředí firmy nepodává, a to tak, že kategoricky, což vede k ústním i písemným stížnostem ze strany většiny klientů, jakožto k opakovaným upozorněním, že se neposkytnutí dělby o cokoli (informace nevyjímaje) neshoduje se sociálně demokratickým zřízením a svobodou slova, a neprozradit, zda ing.Vaňourková z druhého patra trpí prvním, druhým, či dokonce třetím stupněm inkontinence, je pěkný svinstvo.

Jak již bylo naznačeno, o každého klienta je postaráno, a to řádně, odborně a trojmo, takzvaným samospádem. Na vrcholu sedí paní ředitelka, která se veze na koordinátorce, která se veze na pečovatelce, která má vožení na komkoli přísně zakázáno, jelikož by porušila etický kodex, dle kterého se k jízdě na pečovatelce může bez váhání přidat i klient. Pečovatelka má tím pádem dost fofr.

Pečovatelka, kromě péče, též pípá. Po nástupu do firmy dostane na starost klienty, na čelo číslo a na krk čtečku. Čtečka je černá krabička o rozměrech šest krát tři krát jeden centimetr, která, když se na horním konci zmáčkne, pípne a sejme čárový kód. Čárový kód je nositelem informací, v našem případě je v kódu zakódován klient. Konkrétně jeho jméno a služba, která se u něho provádí. Klient a jeho služba jsou tedy pomocí pípání monitorovány pro potřeby firmy. Klientovi se načítá den, služba a čas, firmě účetní doklady a pečovatelce rekordy. Na každou službu je vygenerován jeden kód, to znamená, že provádí-li se u klienta služeb několik, nebo dokonce mnoho, řekněme osm, vlastní klient osm čárových kódů, a pečovatelka každou jednotlivou službu odpípá, myšleno pípne začátek a posléze pípne konec. Prostředek služby je pípání prost. Klientův čárový kód, potažmo osm jeho kódů, je zataveno do tvrdé transparentní fólie a vylepeno v klientově domácnosti. Místo výlepu určuje klient, nejčastěji to bývá na vnitřní stěně dvířek zadní skříňky kuchyňské linky, na třetím šuplíku malé šatny, na lednici ve sklepě, na spodní straně stojánku noční lampičky či na krovu půdní nástavby, zřejmě proto, aby bylo nějaké vzrůšo. Vzrůšo probíhá tak, že pečovatelka, která u klienta zaskakuje za jeho chorou pečovatelku osobní (která pochopitelně již skrýš s kódy objevila), pobíhá po klientově domácnosti, v jedné ruce mýdlo, v druhé čtečku, v očích zděšení a na mysli nařízení, že pokud si nezapípá, nemůže mydlit. Pečovatelka pípá takřka celodenně, to znamená u každého klienta, a to při příchodu, při započetí služby, ukončení služby, přerušení služky a na rozloučenou, bylo dokonce zaznamenáno, že některé pečovatelky pípají i ze spaní. Podle jistých, avšak nepodložených zpráv, má v sobě čtečka zabudovaný systém JPS, to aby paní ředitelka na monitoru viděla, kde se jaká její pečovatelka zrovna hemží.

Jak již bylo naznačeno, klient ve svém volném čase provozuje koníčky. Pokud neodpočívá či si nerozšlápl brýle, většinou čte. Klient je čtenářem náročným, miluje zvláště literaturu faktu, v čemž ho pečovatelka podporuje tím, že mu tuto pravidelně a s dostatečným předstihem shání. Kupříkladu leták akčních slev místní pobočky potravinového řetězce, jenž je aktuální od pondělí příštího týdne, je klientovi nutno dodat ihned po jeho vydání, to jest ve středu týdne předešlého.

Klientova orientace na poli politickém je na velmi vysoké úrovni, nelidským šupákem, nehorázným ničemou, šíleným hovadem či naprostým imbecilem je takřka každý náš veřejný činitel, přičemž úroveň gaunerství každého jednoho z nich je přímo úměrná aktuální ceně osminky másla a Voltarenu emulgelu forte.

Klienti mají sklon ke sběratelství vzácných a krásných předmětů a jejich následnému hromadění ve sprchovém koutu, na kuchyňské lince, pod postelí, na okenním parapetu či jiných vhodných prostorách jejich obydlí. Kupříkladu klient č. 105 vlastní 28 kusů krabic od banánů Chiquita, z nichž většina je opatřena neporušenou výstelkou v podobě perforovaného světlehnědého papíru kartonového typu.

Klient není žádný blbec. V červenci letošního roku byla klienty odhalena konspirace v oblasti stravování, konkrétně utajované spiknutí v rámci poskytované služby číslo patnáct – dovoz obědů, dva chody a zákusek. K dnešnímu dni se již tři klienti názorově a na sobě nezávisle shodli na tom, že Emanuel Růžička, osoba zodpovědná za skladbu jídelníčku, se z nich snaží učinit Číňany, z kteréhožto důvodu pečovatelka několikrát v týdnu kontroluje, zda se jejich oční víčka nezačínají samovolně zplošťovat a protahovat směrem ke kostem spánkových, neboť k obědu byla opět rýže.

Klient je pořádkumilovný a nutkavě čistotný. Není výjimkou, že vlastní tři kusy štětečků, tři kusy mopů, tři kusy prachovek, šest kusů hadříků, tři kusy kyblíčků a blíže neurčeno čistících a desinfekčních prostředků. Každý jeden kus má své výsostné postavení co se týče jeho použití, a je nezbytně nutné, aby pečovatelka toto při výkonu své péče dodržovala. Kupříkladu podlahová plocha se v rozích přejede štětečkem číslo jedna, v šíři deseti centimetrů od zdí štětečkem číslo dvě, zbytek mopem číslo jedna, koberec mopem číslo tři (vysavač by poničil jeho vlákno) a třásně se přelíznou hřebínkem číslo pět. Zvláště náročný je klient v oblasti péče o svou splachovací toaletu (hadříky jedna až čtyři, mopy jedna a dvě, prachovka tři). Ač by se mohlo zdát, že toto již nemůže být normální, podle závěru teoretiků i praktiků psychoanalýzy je prý klient v pořádku, a to i přes to, že se služba, kterou u něj pečovatelka provádí, nazývá běžný úklid.

Klient se rád koupe. Péče se nazývá hygiena. Hygiena se provádí jednak pod tekoucí a jednak pod stojatou vodou. Záleží na tom, zda v čase plánované hygieny probíhá plánovaná odstávka teplovodu, neplánovaná havárie potrubí, nebo je rozbitý bojler. Klient má rád koupel horkou, ježto je mu zima. Taktéž si zapíná infrazářič, protože je mu stále zima, a vyžaduje, aby se s ním pečovatelka do koupelny zavřela na kliku, to aby mu nebyla taková zima. Pečovatelce zima není. Může se stát, že se hygiena protáhne z běžných dvaceti na třicet i více minut, jelikož pečovatelka pro všudypřítomnou parní clonu nemůže nalézt klientova chodidla. Do služby zvané hygiena logicky náleží i následné klientovo osušení, namazání, promasírování a obléknutí. Osušení klienta je řazeno mezi služby náročné. Klient totiž vlastní ručník na vlasy, ručník na obličej, osušku na tělo, ručník na nohy, ručníček na chodidla a ručník na své intimní oblasti, přičemž záměna je nepřípustná, a to i přes to, že doktor Maleš říkal, že prdel a čelo, jedno je tělo.

Klient rád nakupuje. Nákupy pečovatelka provádí na základě služby zvané nákupy a běžné pochůzky. Běžná pochůzka vypadá tak, že klient si řekne, a pečovatelka to zařídí. Následně je na pečovatelce, zda zařídí nejprve lékárnu, nebo drogérii, nebo elektro, nebo poštu, nebo trafiku, nebo Vietnamce, nebo drůbeží ráj, nebo řezníka, nebo květinářství, nebo potravinový řetězec. Co se týče potravin, je klient tvrdošíjný ohledně značek, gramáže a ceny výrobků. Kupříkladu nudle chce ty žluté, jogurt červený, vodu zelenou, špenát tuzemský, párky dobré, bonbóny drahé, sušenky rodinné, housky vypouklé, brambory kulaté, cibuli v akci, půlku chleba a neporušenou krabici od banánů Chiquita. Pečovatelka vše pochopí, pípne si, zuje modré igelitové návleky a vyrazí, načež naplní pět tašek, popadne krabici, vyběhne pět poschodí, nazuje modré igelitové návleky, vyloží běžný nákup na kuchyňskou linku a dozví se, že klient nechtěl půlku, ale dvě čtvrtky chleba, nechtěl šest, nýbrž pět deka turisty, nechtěl jogurt červený zvenku, ale zevnitř, nechtěl bonbóny drahé, ale dražé, nechtěl síťku, ale pytlík brambor, nechtěl nudle žluté, ale nažloutlé, a chtěl máslo za dvacet, takže těch padesát devět za něj nedá. Načež si pečovatelka od klienta máslo odkoupí, pípne si, zuje modré igelitové návleky a vyrazí dalšímu klientovi obstarat běžný nákup a neporušenou krabici od salátu štěrbáku.

Klient má svou pečovatelku rád. Ptá se, kdy bude mít dovolenou, jestli si nechce vzít domů jeho rýži od oběda, jestli jí nevadí, že jí ve sprše zlil od pasu dolů vařící vodou, jestli přijde i zítra a jestli si nechce tu dovolenou rozmyslet.

Pečovatelka má svého klienta ráda. Nosí mu vlastnoručně upečené vánoční cukroví, ví, že má rád koprovou omáčku, že po banánech trpí zácpou, že si na spaní bere dva polštáře a kozlík lékařský, ví, kdy má narozeniny a že 21. září (mezinárodní den Alzheimerovy choroby) bude tvrdit, že má svátek. Pečovatelka se o klienta stará jako o vlastního, a mnohdy ještě lépe, jelikož po odpípnutí konce směny již nemá sil pečovat o cokoli.

Žena-pečovatelka o člověka by si zasloužila medaili, a jestli se někdo domnívá, že to dělá pro peníze, tak to se domnívá zcela špatně. Nicméně nějaké peníze by se docela šikly, jelikož má prošlapanou sportovní obuv číslo čtyřicet dva, a kdyby si zakoupila novou, nezbylo by jí na to máslo.

A proto… MY CHCEME MEDAILI!

DPS

Pečovatelská služba, kromě péče terénní, nabízí též péči pevnou a takřka nepřetržitou, za kterýmžto účelem provozuje DPS. DPS neboli dépéesko je Dům s pečovatelskou službou, zřízený, stejně jako celá Pečovatelská služba, místně příslušným úřadem. Chce-li klient využívat nepřetržité zřízené péče, je zapotřebí, aby byl starší 70ti let, měl přiznaný příspěvek na péči, a co je nejdůležitější, aby se do domu s pečovatelskou službou nastěhoval. Nastěhovaným klientům se říká obyvatelé. Obyvatelé jsou díky svému nastěhování v mnoha směrech obohaceni, kupříkladu v ohledu získání nových poznatků a zkušeností, plného kulturního vyžití, vytváření hodnot společenského významu či pravidelného osobního kontaktu s vrstevníky. Obecně se tedy dá říci, že obyvatelé DPS tvoří jakési souplodí složené ze samostatných plodů, přičemž veškerá plodná aktivita je vyššími místy sledována za účelem zajištění maximální možné duševní a tělesné pohody při minimálním riziku nežádoucích vlivů.

Každý obyvatel DPS má k dispozici svou vlastní garsoniéru. Garsoniéra začíná předsíňkou s vestavěnou skříní a pokračuje chodbičkou se špajzkou a záchodkem. Chodbička navazuje na kuchyňku s lednicí a jídelním koutem, za nímž se nachází jednak koupelna a jednak obývací pokoj č.1, sloužící též jako ložnice. Předsíňku, skříň, chodbičku, špajzku, záchodek, kuchyňku, jídelnu a koupelnu obyvatel spoluužívá se svým spolubydlícím, jenž obývá obývací pokoj č.2, umístěný na druhém konci chodbičky. Obyvatelova garsoniéra je tím pádem polovinou dvojgarsoniéry určené ke společnému užívání dvou obyvatel DPS. Svého spolubydlícího si obyvatel nevybírá na základě vzájemných sympatií, společných zájmů, osobních zvyklostí či nejvyššího dosaženého vzdělání, nýbrž oba spolubydlící k sobě přiřazuje zřizovatel, čili městská část, jež je zastoupena diplomovanou specialistkou Brabantovou. Specialistka Brabantová sídlí ve třetím patře budovy Úřadu městské části a je úředníkem s nadpřirozenými vlastnostmi, jelikož dokáže na základě pouhé obyvatelovy formální písemné žádosti střízlivě odhadnout, že si profesorka Doubravová jistě porozumí s poštovní doručovatelkou Brázdovou, ježto jsou obě Boženky.

DPS je dům panelový, vkusně vklíněný mezi silnici, zastávku městské hromadné dopravy, potůček a chátrající budovy staré zástavby. Dům, coby panelová stavba, se zvenčí neliší od panelových domů ostatních. V případě našeho dépéeska to ovšem principiálně tvrdit nelze, jelikož se jedná o panelový dům, jehož balkónová zábradlí jsou natřena mnoha veselými barvami, dá se tedy říci, že naše dépéesko je panelový dům veselý.

Dům má předzahrádku, zazahrádku, sedm pater, společnou anténu a výtah, čili se jedná o dům moderní. Dle zpráv pamětníků, tedy jeho nejstarších obyvatel, byl před lety celý dům i s jeho obyvateli, předzahrádkou a zazahrákou obehnán drátěným plotem, proti čemuž obyvatelé vznesli protest a sepsali petici s názvem My všichni ruku v ruce, pod prapory revoluce!, na základě které byl zřizovatelem drátěný plot odstraněn a obyvatelé se tak stali nedílnou součástí okolního rušného velkoměstského dění.

Do domu se vstupuje vchodovými dveřmi. U vchodových dveří sedí betonový květináč s růžovým muškátem a cedulkou s nápisem „Muškát“, nad dveřmi je cedulka s nápisem „Vítáme vás“, nalevo od dveří je zvonek s nápisem „Vrátnice, zvoňte krátce“, na dveřích je cedulka s nápisem „Tlačte silně“ a za dveřmi cedulka s nápisem „Zavírejte dveře“.

Zevnitř dům začíná vstupní halou a vrátnicí. Vrátnice se nachází za vchodovými dveřmi vlevo a s halou je spojena proskleným průhledem, jakýmsi oknem, které se manuálním posunutím nahoru a dolů dá otevřít nebo zavřít. Za oknem sedí od sedmi do šestnácti hodin pečovatelka a od šestnácti do sedmi pak noční vrátný. Okno se otevírá v případě, nachází-li se před ním obyvatel, jenž potřebuje s pečovatelkou či vrátným něco vyřídit, kupříkladu nemůže-li si vzpomenout, jak se jmenuje ten lump kuchař.

Vrátnice je součástí útulného zázemí pečovatelek a kanceláře paní ředitelky. Nachází se zde pracovní stůl, telefonní přístroj, požární hlásič, šatna, toaleta se sprchovým koutem, malá kuchyňka, konferenční stolek, pohodlná sedací souprava, váza se sezónní květinou a zmíněné okno. Pokud u okna nečíhá pečovatelka, znamená to, že pobíhá po DPS, ježto, jak již bylo zmíněno, je obyvatelům v době od sedmi do šestnácti hodin k ruce. Od šestnácti do sedmi je pak k ruce noční vrátný, to však nikterak nesnižuje kvalitu odborného dohledu nad bezchybným během DPS, neboť vrátný je pracovník detašovaný, tedy znalý a nanejvýš důvěryhodný.

Pečovatelek přebývá v domech s pečovatelskou službou zpravidla mnoho, v našem případě dvě. Jsou odkázány samy na sebe, jelikož v domě nesídlí žádná z koordinátorek, která by jim s odkazováním pomohla. Z tohoto důvodu si nemohou dovolit společně čerpat dovolenou na zotavenou či ležet na marodním lístku, jelikož by v domě neměl kdo zajišťovat pohodlí jeho obyvatel. Dovolené na zotavenou a chřipky tedy čerpají jedna po druhé. Jejich absenci pak vyplňuje vhodná pečovatelka z terénu, kterou povolává paní ředitelka, jež v tomto případě přebírá funkci koordinátorky. Pečovatelka z terénu se tedy rozloučí se svými osobními klienty a nastoupí do DPS jako pečovatelka zaskakující. Změnu buď přivítá, nebo nepřivítá. Rozhodujícími faktory jsou roční období, srážková tendence, výška, tlak, teplota a rosný bod.

Od vrátnice vpravo dozadu se nachází jídelna, což je praktické, jelikož to pan vrátný nemá do jídelny daleko. V sousedství jídelny je pěkná kuchyňka, úklidová komora a skládek, do kterýchžto prostor mají obyvatelé vstup zakázán. Naproti jídelně je výtah značky Otis s nápisem „Stiskem přivolej“, za výtahem má ordinaci doktorka Dlouhá, v těsném sousedství provozuje masérské středisko fyzioterapeutka Široká a na konci chodby je záchodek, na nějž kdosi ozdobně vyryl Bystrozraká.

Jak již bylo zmíněno, v přízemí vpravo vzadu se nachází jídelna. Je to komfortní, prosvětlená místnost s množstvím stolečků pro čtyři osoby, pohodlnými židličkami a rozhlasovým přijímačem Orava RR. Na stěnách visí zlatě orámované obrázky cizokrajného ovoce, zahraničních, čistě přírodních potravinových doplňků a tuzemské kořenové a listové zeleniny. V pravém rohu místnosti se nachází překrásně kvetoucí ibišek čínský, v rohu levém pak neméně krásná výstavka levného a kvalitního termo-nádobí od firmy Teplochlad, kteréžto nádobí je dle slov obchodního cestujícího Málka vhodné pro nejrůznější rodinné, ale i podnikové oslavy. Za prvotřídní stav jídelny odpovídají pečovatelky. Každé všední dopoledne jí vkusně prostírají a každé odpoledne pečlivě sklízejí a očišťují. Každé poledne, tedy v době od dvanácti nula nula, zde obyvatelům, jež si přejí pojíst v kulturním prostředí ve společnosti kulturních lidí, pečovatelky servírují oběd, který doposud starostlivě ohřívaly v sousední kuchyňce. Obědy přivážejí pravidelně v jedenáct hodin obědáři, zaměstnanci Pečovatelské služby, zajišťující dovoz obědů z menzy Strahov. Obědáři jsou půvabní muži, jež tvoří sedm automobilových posádek po dvou členech, přičemž zásobování DPS má na starosti posádka číslo čtyři, složená z Fešáka Rudolfa a rockera Kazdy, jenž hrával s Kamilem Střihavkou. Jedinou výjimkou mezi půvabnými obědáři je půvabná obědářka Monika, jež dokáže bez mrknutí oka rozvézt svým Citroёnem Berlingo sto dvacet obědů během čtyř hodin, ježto, jak sama říká, je fikovná kofka.

Součástí jídelny je prostorná společenská místnost s LCD televizorem na stěně, s podlouhlým stolem uprostřed, židličkami všude kolem a školní tabulí v čele. Společenská místnost je místností univerzální a slouží obyvatelům k provozování nejrůznějších skupinových aktivit, jež jsou koncipovány a realizovány renomovanými dodavatelskými firmami na základě objednávky paní ředitelky. Skupinové aktivity se dělí na volnočasové a školící. Mezi aktivity volnočasové se řadí například výroba krásných dekoračních předmětů, koncert pro flétnu a harfu C dur, taneční odpoledne, vánoční pingpongový turnaj, žertovná hra Po stopách Perchty z Rožmberka či soutěž Podvečer s poezií, v níž letos již potřetí za sebou zvítězil ošetřovatel skotu Josef Šestera (přezdívaný jako Pardál Pepé) se svou nostalgickou básní připomínající staré dobré časy:

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Titulní strana

Informace pro uživatele

CO JE TO PEČOVATELKA

DPS