PRAKTICKÁ PSYCHOLOGIE

PRO MANAŽERY A PERSONALISTY

Ladislav Koubek

Kapitolu Individuální psychodiagnostika v HR sepsala Zuzana Broskvová

www.motivpress.cz

Knihkupectví a vydavatelství manažerské, psychologické, ekonomické literatury a knih pro osobní rozvoj

Ladislav Koubek

PRAKTICKÁ PSYCHOLOGIE

PRO MANAŽERY A PERSONALISTY

Odpovědný redaktor Martin Moravec

Jazyková korektura Jitka Žáková

Obálka Jiří Mičkal

Sazba elektronické verze Milan Vilímek Jihlavský

Jako svou 10. publikaci vydalo Nakladatelství Motiv Press s. r. o. Řehořova 14, Brno 618 00

e-mail: info@motivpress.cz

tel: +420 777 668 472

www.motivpress.cz

Vydání první

V Brně roku 2017

© MotivPress, 2014

ISBN 978-80-87981-12-2 (tisk)

ISBN 978-80-87981-21-4 (EPUB)

ISBN 978-80-87981-22-1 (MOBI)

Obsah

Předmluva

Věnování

Úvod

I. Na čem je postavena psychologie ve světě organizací

Buďme strategičtí, aneb koho všeho musíme umět pochopit

Teoretická východiska

Lidské zdroje z pohledu psychologie: základní oblasti

Typy pozic s uplatněním psychologické práce

Práce s lidmi vyžaduje iniciativu

II. Aktuální a budoucí trendy

Prostředí okolo nás

Stárnutí společnosti a Age management

Trendy v rozvoji lidí ve firmách

III. Kompetenční model: základní nástroj řízení lidských zdrojů

Členění kompetencí

Vytváření kompetenčního modelu

Nejčastější chyby při zavádění kompetenčních modelů

Využití kompetenčního modelu

IV. Diagnostika v organizaci

Individuální psychodiagnostika ve firmě

Výkonové testy

Testy osobnosti

Diagnostika organizačního prostředí

Rizika a omezení využití diagnostiky

V. Nábor a výběr zaměstnanců

Cíle náboru a výběru pracovníků

Etapy náboru

Zásady kvalitního výběru pracovníků

Metody a techniky výběru

Zvládání náročných situací při výběrech

Kontakt s manažerem při výběru

Trendy v náboru a výběru

VI. Rozvoj

Souvislost rozvoje lidí se strategií organizace

To nejdůležitější o povaze učení

Analýza rozvojových potřeb

Formy rozvoje pracovníků

Nové trendy v rozvoji lidí ve firmách

Elektronizace rozvoje

Shrnutí zásad efektivního rozvoje pracovníků

VII. Psychologie ve firemním poradenství

Smysl poradenské psychologie v organizacích

Zásady správné poradenské praxe na pracovišti

Psychologické poradenství zaměstnancům

Pracovní podmínky

Pomoc při zvládání pracovního stresu

Krizová intervence

Šikana na pracovišti

Práce s týmem a intervence v týmu

Kariérové poradenství

Propouštění pracovníků

Závěr

Předmluva

Když mě Láďa Koubek požádal o napsání předmluvy a zaslal text této knihy, tak jsem byl potěšeným, ale také připraveným rychločtenářem, protože doba je rychlá. Opravdu dokážu přečíst knihu v řádech několika minut. Jenže jsem se několikrát zasekl, vlastně začetl a přemýšlel, domýšlel.

Bylo to vždy v místech, kde se kloubí teorie a zkušenost. Ta místa vyvolávala další otázky: A co ještě? Jak jinak? Podněcovala mě a provokovala k dalším úvahám. Kniha Praktická psychologie pro manažery se liší od jiných knih s podobným názvem právě tím, jak spojuje různé teoretické a odborné koncepty s praxí. Jsou zde příklady, názory, návrhy a projekce, které staví na zvládnutých psychologických přístupech a konceptech. Autor do ní vložil své mnohostranné vzdělání – především psychologické a manažerské (MBA), svou praxi v poradenské a vzdělávací společnosti Motiv P a své úspěšné působení u řady společností, včetně těch velkých, zahraničních, podnikajících v nejrůznějších oblastech. Proto si může dovolit vynášet kvalifikované trendy, které jsou podložené. A také svůj lidský rozměr.

Publikace je tedy určena pro manažery a personalisty, kteří se snaží o porozumění psychologickému příspěvku při vedení druhých. Jednotlivé kapitoly jsou „otestovány na lidech“ – ale abych byl seriózní jako tato kniha, jsou prověřeny praxí, která je rozmanitá a vyžadující nové a nové zpracování a také zaměřují naši pozornost do budoucna. Právě publikace Praktická psychologie pro manažery je základem této cesty.

František Hroník

Věnování

Na tomto místě bych chtěl srdečně poděkovat Františku Hroníkovi, který mi dal možnost opravdu intenzivně proniknout do oblasti organizační psychologie a do oblasti lidských zdrojů a zároveň neztratit psychologickou hloubku. Spolu s ním jsem měl možnost podílet se na mimořádně zajímavých projektech pro řadu organizací od malých rostoucích firem až po nadnárodní kolosy. Počínaje strategickým řízením a rozvojem leaderů v rafinerii Slovnaftu přes působení pro firmy jako je ČEZ, firmy vlastněné investiční společností Penta, přední banky a tak bych mohl pokračovat. Všude tam jsem se snažil využít zkušenosti, které mi předal, a inspirovat se bohatým know-how a hlubokou znalostí, kterou František ztělesňuje.

Druhým člověkem, kterému bych chtěl zde poděkovat, je prof. Vladimír Smékal. Jeho vnímám jako svého hlavního učitele psychologie. Spolu jsme vedli četné diskuze, strávili množství času. Jeho přehled mi pomohl zakomponovat do svých úvah i témata, která s psychologií organizace na první pohled nesouvisejí, ale na druhý již ano, jako je kupříkladu psychologie vůle, pozitivní psychologie, zkoumání lidské osobnosti a integrity. V těchto oblastech můžeme čerpat pestrou inspiraci. Ta pak našemu snažení a dennodenní práci dává potřebnou hloubku a přesah.

Úvod

Nejste si jisti, zda jsou psychotesty, které vaše firma používá, dostatečně vypovídající? Lámete si hlavu s tím, jak efektivně rozvíjet lidi ve firmě a jak se vyhnout zbytečným chybám? Nebo jste se dostali do delikátní situace, kdy je na pracovišti nutno řešit komplikovaný mezilidský problém? Pak čtěte dál. Na stránkách této knihy nabízím své zkušenosti psychologa, který se těmito otázkami léta zabývá.

Když se ptám na začátku semestru studentů psychologie, kteří jsou v prvním nebo v druhém ročníku, kdo z nich uvažuje o práci v oboru lidských zdrojů, většinou se přihlásí jen několik rukou. Přesto podle mých odhadů končí v této sféře zhruba 40 % absolventů studia psychologie.

K sepsání této knihy mě vedla skutečnost, že znám spoustu lidí, svých studentů, bývalých studentů, ale i kolegů, kamarádů, kteří vystudovali psychologii a následně se rozhodli působit v oblasti lidských zdrojů. Potom byli zklamáni, neboť narazili na spoustu překážek, které nečekali, nebo se jejich představy na počátku hodně odlišovaly od toho, s čím se setkali v praxi.

Knížka je napsána i pro manažery a odborníky věnující se lidským zdrojům, kteří psychologické vzdělání nemají, ale chtějí o výše uvedených problémech přemýšlet do hloubky. Chci přiblížit čtenáři, jak lze využít psychologii ve světě organizací, zejména v komerční sféře. Následující kapitoly nemají být suchou teorií a příručkou psychologie práce či organizační psychologie.

Možností uplatnění psychologie ve firemní praxi existuje řada. Setkal jsem se se spoustou lidí, kteří nalezli svou seberealizaci, a skoro bych řekl svůj životní smysl, právě v oblasti psychologie organizace, práce v organizacích a ve firmách. Pohled psychologie na řadu problémů moderních organizací je potřebný a velmi prospěšný. Jen je nutné, aby „zrnko znalosti“ spadlo na správnou půdu a abychom si byli dobře vědomi i limitů našeho poznání a vnímali pohled partnerů, se kterými hovoříme.

Když pracuji s lidmi ve firmách a organizacích, osvědčilo se mi dodržovat tři zásady. První a nejdůležitější je multidisciplinarita: dokázat i při svém pohledu psychologa vnímat odlišné perspektivy lidí, kteří hodnotí tytéž jevy z jiného úhlu pohledu. Na rozdíl od klinické, poradenské psychologie či dalších psychologických disciplín, v oblasti lidských zdrojů musí nutně být přítomna vyšší míra interdisciplinarity. Neobejdeme se bez perspektivy ekonomie, managementu, potřebujeme se umět naladit na vnímání technicky orientovaných lidí. A být si vědomi, že pohled psychologie neznamená ani víc, ale zároveň ani méně než pohledy ostatní.

Druhá zásada, kterou se snažím řídit, je partnerství. Psycholog v organizaci by měl být svým spolupracovníkům vždycky a zásadně rovnocenným partnerem. Pokud se neorientujete dobře v ekonomické realitě, může se vám stát, že ostatní vás nebudou respektovat. Není přitom třeba se vzdávat vlastní odborné perspektivy. Na druhou stranu direktivní přístupy založené na formulování jediného správného stanoviska nutně budou také selhávat.

Třetím důležitým principem je srozumitelnost. Zachovat si vlastní tvář a získat respekt neznamená používat přehršle odborných termínů a chránit si exkluzivitu co nejdražších a nejobtížněji přístupných metod. Znamená to stavět na své dobré profesní zkušenosti a umět ji předávat lidskými slovy, pochopitelným jazykem. V komunikaci se svými klienty se snažím omezit odbornou terminologii, zejména vyhýbat se využívání klinických kategorií, které mohou mít v běžném jazyce jiný, mnohdy velmi negativní, význam. Ačkoli se mnohdy setkáváme s jevy, které si o klinickou diagnózu mohou říkat, není to zpravidla součástí role psychologa v organizaci.

Svět práce prochází dramatickými změnami. Nové formy zaměstnávání, revoluční vliv komunikačních a informačních technologií, sociálních sítí a v neposlední řadě příchod generací Y a Z klade obrovské výzvy na nové promýšlení způsobů, jak s lidmi ve firmách pracovat tak, aby to přinášelo užitek všem zúčastněným. Věřím, že svým dílem k tomu tato kniha přispěje. Trend budoucnosti je zřejmý: dobrá znalost psychologie se stane klíčovou podmínkou úspěchu.

I.

Na čem je postavena psychologie ve světě organizací

Poznatky psychologie mají obrovský podíl na rozhodování a výkonnost lidí. Motivovat lidi k co nejlepšímu výkonu je umění. A vy můžete mít roli dirigenta. Pro vedoucí zaměstnance je úžasné nahlédnout na své jednání novou optikou, kterou jim můžete zprostředkovat. Nabízí se ale základní otázka: Jak být respektovaným partnerem a konzultantem manažerů a dalších lidí ve firmě?

Buďme strategičtí, aneb koho všeho musíme umět pochopit

Odpovědí na uvedenou otázku je více. Já mám dvě. Buďte strategičtí a učte se druhé pochopit. Strategické počínání vám pomůže rozlišit, co je opravdu podstatné a co ne. Budete-li mít argumenty, pak vám strategická úvaha pomůže práci s lidmi povýšit na klíčové téma v organizaci. Pokud chceme, aby naše práce v organizacích měla přínos, musíme se držet jednoduché zásady: nejprve se snaž pochopit, až poté být pochopen.

Následující body podrobněji rozvádějí uvedené dvě perspektivy, kterých si zejména v komerční organizaci musíme být vědomi. Pokud se jich budeme držet, nestaneme se pro zaměstnance a manažery „exotem, co dělá věci, kterým nikdo nerozumí“, ale budeme respektovanými partnery.

1.

Jsme si vědomi, jak naše řešení vyřeší budoucí potřeby. Drtivá většina organizací není na jedno použití a chce fungovat ještě dlouhá léta. Přitom perspektivy, ve kterých uvažujeme, jsou často krátkodobé. Manažeři jsou k tomu mnohde vedeni ročními bonusy, kvůli kterým plánují spíše v krátké, jednoleté perspektivě; psycholog zase potřebou vyřešení jednoho konkrétního problému. Na dlouhodobý horizont často zapomínáme. Moje zkušenost s assessmenty českých manažerů mi potvrdila, že strategické myšlení je v českém a slovenském prostředí jednou z nejméně rozvinutých kompetencí. V tomto duchu potřebujeme svoje partnery dokonce vést a inspirovat.

2.

Známe dopad svých rozhodnutí a činů na ostatní. Toto pravidlo souvisí s předcházejícím. Setkávám se občas s manažery lidských zdrojů, kteří nejlépe vědí, co by firma nebo určité oddělení potřebovaly. A ve své práci si vystačí sami. Oni nejlépe vědí, že daný psychodiagnostický test je tou nejlepší ověřenou metodou výběru, kritéria hodnocení zaměstnanců mají podrobně promyšlená a běda, kdo se jimi nebude řídit. A pokud si někdo nedá záležet na svém rozvoji, hanba mu! Jedná se ovšem o všeználkovskou karikaturu, které se vyvarujme.

3.

Chováme se jako řádný hospodář. Firma je stroj na peníze. Může se nám to nelíbit, můžeme s tím nesouhlasit, ale to je asi vše, co s tím můžeme dělat. Zvláště periody ekonomické stagnace přispívají ke stále zvyšujícímu se konkurenčnímu tlaku. Pozor! Uvedená slova o stroji na peníze lze skloubit s tím, že uznáváme určité hodnoty a jednáme podle etických pravidel. Jsme si ale zároveň vědomi efektivity všech svých kroků. To nás vede k myšlence „štíhlého HR“. Každotýdenní konzultace s koučem, neustálé workshopy, kdy se firma zabývá sama sebou, to si zpravidla nemůžeme dovolit. Platí pravidlo, že méně někdy znamená více.

4.

Reálně odvedená práce je stejně důležitá jako naše schopnost o ní srozumitelně informovat. Ve své geniální knize „Lenosti… buď pozdravena“ dává C. Maierová návod, jak si do práce chodit odpočinout, a přesto být vnímáni jako nepostradatelní. Je to samozřejmě karikatura. Srozumitelnost komunikace ale leckomu z nás chybí. Ztrácíme se v odborné terminologii. Těžké nohy našich dlouhých souvětí nikoho nenechají na pochybách o tom, že děláme něco šíleně zajímavého, akorát on to zatím nepochopil. Kvalitní interní marketing personalistů je nezbytný.

5.

Za své problémy na prvním místě odpovídá každý sám. Snahu zachraňovat může mít jak psycholog klinický, tak psycholog, který se potká s náročnou situací v organizaci coby konzultant. Málokdy je ovšem právě on přímo zodpovědný. V každé situaci musí být zcela zřejmé, kdo nese zodpovědnost. Z manažerů ani dalších lidí nesejmeme v náročných situacích zodpovědnost za jejich rozhodnutí. Platí to pro většinu pomáhajících profesí. Odolejme pokušení být hráčem, který tahá za nitky a manipuluje s druhými. Nesnažme se ani druhým poskytovat alibi.

6.

Na prvním místě se soustředíme na pracovní problémy. Každý z nás je integrální lidskou bytostí. Dopadají na nás jak soukromé, tak pracovní podněty. Dělají nám radost a jindy nás zase drtí. Dostane-li se kdokoli do krizové situace, mohou být její příčiny různé a psycholog či konzultant v organizaci si toho je dobře vědom. Přesto se má prioritně soustředit na řešení pracovních záležitostí. Na to si jej organizace najímá a to od něj klient na prvním místě očekává. Je správné mít jasno v tom, že řešení pracovního problému ještě není psychoterapií.

7.

Přicházejte s neustále novými náměty a řešeními. Svět se dynamicky mění a poznatky o efektivních metodách práce s lidmi také. Jsou situace, kdy poznám, ve kterém období určitý konzultant či HR manažer do firmy nastoupil – jednoduše proto, že jeho úvahy a nápady přesně odpovídají tomuto období a bohužel tam ustrnuly. Když budete mít pocit, že všechno víte a znáte a že vás nemůže ve vaší organizaci už nic překvapit, je něco špatně. Položte si pak otázku, co vlastně vy sami firmě ještě přinášíte.

Úkol:

Seznamte se se Strategií rozvoje lidských zdrojů v ČR (2003). Tento vládní dokument obsahuje 5 klíčových cílů.

Cíl 1 –

Nastolit celoživotní učení jako běžnou praxi

Cíl 2 –

Připravit lidské zdroje v ČR na výzvy, které přináší informační a znalostní společnost, globální ekonomika, nezbytnost udržitelného rozvoje a blížící se členství v Evropské unii

Cíl 3 –

Zvýšit mezinárodní konkurenceschopnost české ekonomiky a její přitažlivost pro investory

Cíl 4 –

Zvýšit zaměstnatelnost pracovních sil a tím pozitivně ovlivnit zaměstnanost

Cíl 5 –

Zlepšit využívání omezených zdrojů a mobilizaci nutných prostředků pro vzdělávání a rozvoj lidských zdrojů

Odpovězte na tyto otázky: Jakým způsobem s těmito cíli může pracovat soukromá firma? Dokážete najít propojení? Co budou jednotlivé oblasti znamenat v práci s lidskými zdroji ve vaší firmě? Proč má Česká republika poslední Strategii starou více než 10 let? Co z ní se daří plnit?

Psycholog a manažer

V uvažování psychologa a manažera najdeme mnoho rozdílů. Pamatuji si zážitek, kdy jsem se v roli kouče ptal zhruba takto:

Kouč: Dobrý den, tak jaký jste si dal rozvojový cíl? Manažer: No, tu komunikaci.

Kouč: A co konkrétně, pokud jde o komunikaci? Manažer: Komunikaci k podřízeným.

Kouč: A jaký model komunikace tedy využijete? Jak můžete využít dovednost aktivního naslouchání?

Manažer: No, už je nebudu posílat do …. (to slovo si jistě doplníte, nesluší se je zde psát).

Je to podobné jako ve škole: každý učitel vnímá svůj předmět jako ten nejdůležitější. Neříkám to proto, že bych bagatelizoval potřebu zamýšlet se nad správnými způsoby komunikace a spolupráce. Právě k tomu přece máme manažery inspirovat. Nicméně potřebujeme být vnímaví vůči jazyku a potřebě každého.

Já sám jsem dlouho byl mimořádně skeptický k tomu, když mi v rámci svého rozvoje kdokoli řekl, že chce rozvíjet svou komunikaci. Považoval jsem to za obecný blábol. On to někdy blábol je, ale na druhou stranu mnohý člověk pod tím rozumí velice konkrétní problémy a velmi konkrétní lidi. Je pak úkolem kouče či konzultanta, aby dokázal vhodně přizpůsobit svůj komunikační styl a vhodně překonal odlišnosti v uvažování mezi sebou a pragmatickým manažerem. Následující tabulka shrnuje vybrané rozdíly mezi uvažováním psychologa či kouče a manažera:

Psycholog / kouč

Manažer

Vede k přemýšlení

Chce hotové řešení

Zaměřuje se na identifikaci a odstranění příčin problému

Soustředí se na pragmatické řešení problému

Vidí do budoucna

Zabývá se okamžitými výsledky

Je citlivý vůči stylu komunikace

Je citlivý vůči výsledkům a číslům

Uvažuje cirkulárně

Uvažuje více kauzálně

Jistě se jedná o velké zjednodušení a generalizaci. Behaviorálně orientovaný psycholog by možná s mnohým nesouhlasil. A doufám, že mnoho manažerů našich firem také ne. V rámci své práce potřebujeme být citliví vůči praktické manažerské perspektivě a zejména v roli konzultantů a poradců managementu si uvědomit, co je hlavním manažerským úkolem: dosahovat výsledky. Už jsem viděl mnoho manažerů, kteří nekomunikovali úplně dobře, ale díky svým výsledkům to někam dotáhli. A taky spoustu skvěle komunikujících, kteří byli propuštěni, protože výsledky nepřicházely.

Psycholog a technicky uvažující člověk

Ještě větší propast vzdaluje psychologické uvažování od uvažování technika. Ten může mít oprávněný pocit, že ty „psychologické řeči“, ale i „manažerské řeči“ jsou jen umělé a vzdálené od reality. Svět psychologa je více vnímavý, nejednoznačný a chápající iracionalitu lidského jednání a emocí. Technický svět naopak je někdy až precizně uspořádaný a hlavně vnímá příčiny a důsledky. Promiňte mi prosím míru zobecnění a přispívání k tvorbě škatulek. Vím, že mají svoje omezení, ale s uvedenými rozdíly jsem se mnohokrát setkal.

***

Psycholog / kouč

Technik

Vidí celek a různé souvislosti

Vidí podrobnosti

Je si vědom mnohoznačnosti

Chce jednoznačné instrukce

Všímá si náznaků a pozoruje řeč těla

Soustředí se na obsah sděleného, náznaky nebere

Usiluje o nalezení porozumění

Usiluje o nalezení pravdy

Je přirozeně proaktivní

Řekne něco, až když je dotázán

Několik provokativních otázek od kouče pro manažera

1.

Kdy dáváte druhým lidem možnost něco ovlivnit?

2.

Stává se vám často, že jim tuto možnost (byť nevědomky) berete?

3.

Proč lidé ztrácejí chuť něco ovlivňovat a dělat něco navíc?

4.

Jak můžete pozitivně ovlivňovat snahu svých lidí?

5.

Jak lze posilovat jejich schopnost rozhodovat o podmínkách, ve kterých pracují?

Uvedené otázky jsou důležité. Když na ně najdete odpovědi a budete je realizovat, zvýší se nejenom jejich výkon, ale i jejich smysl pro zodpovědnost. Sníží se nemocnost a fluktuace, což bude pro organizaci velice užitečné. Takto budujete aktivní zapojení lidí a zmocňujete je k tomu, aby přijali opravdovou zodpovědnost.

Teoretická východiska

Kromě toho, že rozumíme světu práce a světu lidí v organizaci, neměli bychom zapomínat ani na vlastní odborné zázemí a východiska, ze kterých ke své práci přistupujeme. Přístupů a principů, které jsou využívány při psychologické práci v organizaci, je celá řada. V této kapitole uvedu důležité charakteristiky, kterými se vyznačují jednotlivé psychologické školy. Popíšu, jak se navzájem odlišují a co každá z nich může přinést firemní praxi.

Systemický přístup

V oblasti organizační psychologie je tento přístup populární. Slaví úspěchy zejména díky tomu, že nazírá problémy v širokém kontextu. Nevnímá příčiny a následky jednosměrně, ale uvažuje takzvaně cirkulárně, tedy s vědomím zpětných vazeb v širším systému. Právě uvažování v souvislostech je to, co mnohým našim manažerům chybí. Systemický přístup může odhalit spoustu netušených zákoutí, nečekaných souvislostí a přispět k hlubšímu porozumění. Takové setkání světa psychologie se světem organizace je mimořádně inspirativní.

Jen si vezměte jednoduchý příklad ženy, kterou terorizuje její nadřízený. Její pracovní podmínky jsou velmi špatné a každý „rozumně“ uvažující člověk by jí doporučil, ať změní práci. Tak jednoduše ale život nefunguje. Systemický přístup nám ukazuje širší kontext. Vnímáme tak systém rodiny (na její práci závisí bytí dítěte, které živí), systém pracovních vztahů (může se cítit zavázána vůči dalším kolegům) nebo systém fungující ve firmě (která je velmi hierarchická a postavená na úctě k autoritám). Najednou uvidíme, že řešení nemusí být tak jednoduché, protože tyto vazby nelze ignorovat.

Systemický přístup inspiruje i propojením systému rodiny a firmy. Mnoho z nás má tendenci pracovní a osobní záležitosti oddělovat, ale každý z nás jsme integrální osobnost a život rodinný i pracovní souvisejí. Příkladem techniky, která propojuje naše rodinné a firemní zkušenosti, je technika konstelací. Tato technika nám připomíná, že naše postavení v rodině (postavení jedináčka / staršího či mladšího sourozence / vztah k rodičům) mohou významně ovlivňovat naše pracovní chování vůči kolegům či nadřízeným.

Systemický přístup výrazně ovlivnil také oblast koučinku. Právě systemika představuje vůbec nejčastější způsob, jak je koučink pojímán. Koučink je systemickému přístupu blízký svou podstatou dotazování, hledáním souvislostí. Více najdete v kapitole o systemickém koučinku.

Kognitivně-behaviorální přístup

Behaviorální směr psychologie je založený na myšlenkách autorů, jako byli Watson, Skinner a další. Jeho základním principem je podmiňování a učení se. Zaměřuje se na pozorovatelné lidské chování, díky čemuž je snadno srozumitelný a vysoce efektivní. Kognitivní složka pak představuje potřebnou racionální reflexi našeho chování. Mně osobně je tento přístup blízký, protože dokáže v krátké době vést k jasnému výsledku. Rovněž je blízký lidem technicky uvažujícím. Je přístupný jednoduché, srozumitelné lidské logice. Když má zaměstnanec např. špatný návyk, prostě se ho odnaučí, nebo jej vytlačí jiným, efektivním návykem. Na principu odměn a trestů se postupně budou pozitivní návyky fixovat, upevňovat a naopak negativní způsoby chování eliminovat. Vezměme si opět příklad: zkušený manažer potřebuje změnit způsob práce svých podřízených tak, aby více času věnovali klientům a sledování jejich potřeb a méně času jiným aktivitám, které na klienty zaměřeny nejsou. Půjde na to jednoduše: začne si lidí ve svém týmu všímat a pokaždé, když znamená kvalitní řešení, které nabídli klientovi, náležitě je ocení a pochválí. Tím bude upevňovat správné návyky.

Kdo jste četli manažerskou literaturu např. od Spencera Johnsona,[1] nebo Stephena Coveyho, budete někde v hloubi schopni identifikovat velmi podobný přístup. Pro manažery je velmi přirozené uvažovat v těchto kategoriích.

Transakční analýza

Další směr, který má v psychologii organizace svoje místo, je transakční analýza. Rozlišení pozitivních a negativních přístupů k sobě samému i k druhému, jak to zformuloval T. A. Harris ve své knížce „Já jsem OK, ty jsi OK“, je lidem velmi dobře srozumitelné a zároveň se velmi dobře může osvědčit v manažerské práci. Občas se setkám s manažery, kteří mají takovou skrytou potřebu druhým dávat najevo svou převahu. Využívají věty jako: „Jsi, nebo nejsi normální?“ „Chápeš to, nebo jsi tak natvrdlý?“ apod. Dávají prostě druhým najevo, že nejsou OK. Podstata zdravých vztahů ve firmě je v tom, že každý si umí vážit sebe sama, ale i druhých.

Rozdělení na rodiče, dospělého a dítě, které transakční analýza nabízí, nám ukazuje tři možné způsoby, jak můžeme komunikovat s druhými lidmi. Pro mnoho lidí je právě toto velkým objevem. Zdravá partnerská komunikace dospělého s dospělým by měla nahradit naše dětinské, nebo naopak rodičovské způsoby, které vyvolávají neshody. Mnoho manažerů mi říká: „Tak já už nebudu rodič.“ „Já chci se svými lidmi, i když jsou to podřízení, jednat na pozici dospělých. Jako partner s partnerem.“ Tento přístup se velmi dobře uplatní v rámci tréninků asertivity, komunikace, vyjednávání či zvládání konfliktů. To všechno můžeme vnímat právě pohledem transakční analýzy.

Dynamická a hlubinná psychologie

V českých zemích má dynamická a hlubinná psychologie velmi bohatou tradici. Mnoho mých kolegů má například výcvik SUR (Skála-Urban-Rubeš), který k tomuto směru můžeme přiřadit. Svoje uplatnění nachází tento přístup především v psychoterapii. Jeho výhodou je zaměření na příčiny problematických reakcí a prožitků, které mohou ležet v hluboké minulosti, v našich neuvědomovaných zážitcích a traumatech. Jejich identifikace a odstranění může trvale zvýšit kvalitu života. V psychologii organizací můžeme tento přístup využít spíše omezeně a cíleně. Dovedu si to představit při individuálním manažerském poradenství dlouhodobějšího charakteru. Nicméně musíme umět obhájit, jak konkrétně aplikace dynamických přístupů pomůže pracovní výkonnosti, resp. dosažení cílů relevantních pro organizaci. A právě toto je velmi složité.

Humanistické přístupy

V souvislosti s emancipací člověka ve vztahu k pracovnímu prostředí, v souladu s koncepty empowermentu (neboli zmocnění, posílení možnosti rozhodovat) či svobodných firem, mohou humanistické přístupy najít svoje uplatnění. Jsou založeny na úctě a respektu k člověku, jeho nejvnitřnějším tužbám a přáním. Místo dogmatického a schématického přístupu vnímají jedinečnost každého jednotlivce.

Velmi inspirativní je například uplatnění logoterapie, která k humanistickým přístupům patří. Je založena na pochopení smyslu (logos) v životě člověka. Zejména tam, kde má psycholog doprovázet lidi v řešení velmi náročných situací, při oznamování negativních zpráv, propouštění a reorganizacích, změně postavení apod., může logoterapie přinést hlubší pochopení a nalezení nového smyslu.

Různé směry pozitivní psychologie nacházejí s moderní organizací průnik v oblasti motivace. Pojetí člověka jako bytosti s obrovským potenciálem, který je možno uvolnit a realizovat, najde svoje uplatnění také v kariérovém plánování či směřování rozvoje pracovníků.

Dalším humanistickým směrem je rogersovská psychologie. Její zásada naprostého přijetí člověka, jeho bezvýhradné akceptace, může otevřít obzory pro manažery, kterým se právě toto příliš nedaří. Svoje uplatnění najde v psychologickém poradenství na pracovišti, pokud je poskytováno.

Konec ukázky