Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Iva Gecková

Čertí babička

Vydala Grada Publishing, a.s., pod značkou Bambook

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 6865. publikaci

Ilustrace Drahomír Trsťan

Odpovědná redaktorka Helena Varšavská

Sazba a zlom Antonín Plicka

Zpracování obálky Antonín Plicka

Formát ePub Antonín Plicka

Počet stran 72

Vydání 1., 2018

Vytiskla tiskárna FINIDR, s.r.o., Český Těšín

© Grada Publishing, a.s., 2018

Cover Illustration © Drahomír Trsťan

ISBN 978-80-247-3245-9 (ePub)

ISBN 978-80-247-3238-1 (pdf)

ISBN 978-80-271-0691-2 (print)

Všem čertíkům a čerticím

Železňáky

Bylo nebylo… A možná že nebylo bylo jedno peklo. Nebylo ani velké, ani malé. Ani krátké, ani široké. Zkrátka tak akorát. Jednu zvláštnost ale mělo. Čertí babičku.

Čertí babička je pro každé peklo hotový poklad: vaří, peče výborné koláče a buchty, učí v pekelné škole počty a přeměny v jiné bytosti, léčí čertům všechny neduhy a bolístky, kterých čerti mají víc než chlupů v kožichu, a vůbec tak nějak zajišťuje chod celého pekla. Ale ne že si ji budete představovat jako nějakou vetchou stařenku sedící v koutě. Kdepak! Ta naše má síly a elánu za sto čertů, stihne naráz deset věcí, a když se rozzlobí, ajajaj… To vám lítají hromy a blesky, peklo se otřásá v základech a i sám Lucifer se radši schová za pekelný trůn.

A právě teď naše čertí babička peče koláče. Zuřivě domíchala těsto a nechala ho v míse na okně kynout.

„Tak co já do těch koláčů rarachům zmlsanejm jenom dám?“ přemýšlí a drbe se za uchem. „Hm, už vím. Udělám jim železňáky, ty maj nejrači,“ rozhodne nakonec.

Jde do spíže a přinese si potřebné ingredience, hmoždíř a železný řetěz. Počítá si nahlas na prstech: „Tak to máme pět kilo popela, na to připadá pět a čtyři…, takže pětačtyřicet vajec. Tím pádem… počkat,“ zaťuká si na hlavu. „Ano, čtyři kousky budou bohatě stačit.“

Z řetězu oddělí čtyři kruhy, jeden po druhém je vhodí do velkého hmoždíře a začne je mosaznou paličkou roztloukat na prášek. Nevadí, že nebude všechno najemno, naopak.

„No jo, železňáky, ty nikdy nezklamou. Čerti milujou, jak jim kousky řetězu křupou v zubech,“ povídá si babička při práci. Když má železný prášek tu správnou konzistenci, ťukne se do čela a vzpomene si: „Já kebule rohatá! Ještě povidla! Těma se to přeci musí za-hus-tit!“ brouká si cestou do spíže.

Nadzvedne poklop obrovského dřevěného sudu, funí u toho, jako kdyby skládala vagon pekelného uhlí, podívá se dovnitř a ztuhne. „No to snad néni možný! Polovina povidel je pryč! Ti holomci chlupatý blekotavý mi jich půlku sežrali! Aby jim žáby do uší naskákaly!“ rozčiluje se babička a vztekle dupe kopytem, až od kamenné podlahy létají jiskry.

„Ale já vám dám, vy, vy…, vy mezuláni líný! To by se vám líbilo, nic nedělat, válet se v teple a chodit mi na povidla! To vám teda nedaruju!“ hřmí už vysokým hlasem a peklo se pomalu začíná chvět. Babička se najednou zarazí. „Hm, ale kterej mi na ty povidla chodí? Komu z těch belzebubů mám vlastně vyprášit kožich?“ přemýšlí, až se jí rohy kroutí. „Počkat, počkat, už vím, teď mě něco napadlo… napadlo… napa-napa-napadlo,“ prozpěvuje si vesele a chechtá se na celé peklo.

„Přidám jim tam takový malý, malilinkatý kouzlíčko!“

A teď, milé děti, začne to její pekelné čarování. Třikrát se otočí doprava, dvakrát doleva, jednou mrskne ocasem, odplivne si na sever a s rukou napřaženou na nic netušící těsto, klidně si kynoucí na okně, pronese: „Kdo mi krade povidla, porušuje pravidla. Já chci vědět, kdo to je – nos mu svítí zeleně!“

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

Železňáky