Přeložila:

PETRA KLŮFOVÁ

Stephanie Laurens: Věrnost

Vydání první

Copyright © 2017 by Savdek Management Proprietary Limited

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2018 jako svou 2206. publikaci

Přeloženo z anglického originálu The Lady by His Side

Český překlad © 2018 Petra Klůfová

Odpovědná redaktorka Stanislava Moravcová

Korektorka Marie Kejvalová

Ilustrace na přebalu © 2018 Martina Černá

Přebal a vazba © 2018 Martina Černá

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-0915-6 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-0916-3 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2018

Stephanie Laurens

VĚRNOST

Cyklus Ďáblovo prokletí

(1)

Obsazení

Hlavní postavy:

lord Sebastian Cynster, markýz z Earithu – nejstarší syn Devila Cynstera, vévody ze St. Ives, a Honorie, rozené Anstruther-Wetherbyové; dědic vévodství St. Ives

lady Antonia Rawlingsová – nejstarší dcera Gylese Rawlingse, hraběte z Chillingworthu, a Francesky, rozené Rawlingsové

Londýn:

lord Drake Varisey, markýz z Winchelsea – nejstarší syn Royce Variseyho, vévody z Wolverstoneu, a Minervy, rozené Chestertonové; dědic vévodství Wolverstone

lord Gyles Rawlings, hrabě z Chillingworthu – Antoniin otec

lady Francesca Rawlingsová, hraběnka z Chillingworthu – Gylesova manželka a Antoniina matka, rozená Rawlingsová

Withers – londýnský majordomus Chillingworthových

Hamilton – londýnský majordomus Wolverstoneových

Wilkins – Sebastianův komorník

Beccy – Antoniina komorná

lord Michael Cynster – mladší syn Devila Cynstera, vévody ze St. Ives, a Honorie, rozené Anstruther-Wetherbyové; Sebastianův bratr

lord Julius Rawlings – syn Gylese Rawlingse, hraběte z Chillingworthu, a Francesky, rozené Rawlingsové; Antoniin mladší bratr

lady Helen Rawlingsová – druhá dcera Gylese Rawlingse, hraběte z Chillingworthu, a Francesky, rozené Rawlingsové; Antoniina mladší sestra

Sídlo Pressingstoke Hall, hrabství Kent:

William Boyne, lord Ennis – majitel a hostitel, angloirský šlechtic

Cecilia Boyneová, lady Ennisová – Ennisova manželka a hostitelka; Angličanka

pan Connell Boyne – Ennisův mladší bratr a manažer jeho irského panství v Tulle; má angloirský původ

William Blanchard – majordomus

paní Blanchardová – hospodyně

domácí služebnictvo

čeledíni a podkoní

Hosté na domácí party:

slečna Melinda Boyneová – sestřenice Williama a Connella; žije v Southamptonu se stárnoucí matkou, pozvání dostala na poslední chvíli, aby doplnila počet hostů; Angloirka

ctihodná slečna Melissa Wainwrightová – dcera vikomta a neprovdaná přítelkyně Antonie, Claire a Georgie; Angličanka

ctihodná slečna Claire Savageová – dcera vikomta a neprovdaná přítelkyně Antonie, Melissy a Georgie

ctihodná paní Georgia Featherstonehaughová – manželka Hadleyho Featherstonehaugha; přítelkyně Antonie, Claire a Melissy; Angličanka, vzdálená příbuzná Cecilie Boyneové

ctihodný pan Hadley Featherstonehaugh – manžel Georgie; Angličan

pan Samuel Parrish – Ennisův dlouholetý přítel; angloirský pozemkový vlastník

paní Winifred Parrishová – manželka Samuela Parrishe; Angličanka

slečna Amelie Bilhurstová – neteř paní Parrishové, doprovází je na cestách; Angličanka

pan Harold McGibbin – Ennisův dlouholetý přítel; angloirský pozemkový vlastník

paní Constance McGibbinová – manželka Harolda McGibbina; Angloirka

pan Henry Filbury – Connellův svobodný přítel a Ennisův známý; Angloir

pan Patrick Wilson – Connellův svobodný přítel a Ennisův známý; Angloir

pan Baylor Worthington – Connellův svobodný přítel a Ennisův známý; Angličan

Ostatní:

sir Humphrey Rattle – místní soudní úředník

inspektor Crawford – ze Scotland Yardu

seržant Crickwell – z místní policejní stanice

konstáblové

V pevnosti Walmer Castle:

lord Arthur Wellesley, vévoda z Wellingtonu – lord správce Pěti přístavů a vrchní velitel královské armády

Moreton – Wellingtonův tajemník

1. kapitola

Klub Arthur’s, St. James, Londýn

15. říjen 1850

„Potřebuji tvou pomoc.“

Lord Sebastian Cynster, markýz z Earithu, se pohodlně uvelebil v kožené lenošce luxusní a tiché klubovny a sledoval, jak se do protějšího křesla usazuje elegantní urostlý lord Drake Varisey, markýz z Winchelsea.

Drakeův sluha se ráno objevil u Sebastiana se žádostí o podvečerní schůzku. Sebastian narazil na Drakea ve foyer klubu a spolu přešli do hlavní klubovní místnosti. Největší polední nával už pominul a na večeři bylo ještě brzy, takže tam seděli téměř sami. V nevyřčené shodě zamířili do salonku na konci dlouhých polic plných knih, kde jejich rozhovor nemohl zaslechnout nikdo nepovolaný. Z dvojice křesel pootočených ke vchodu dobře viděli, zda se k nim neblíží další člen klubu.

„Pokud si pamatuji,“ povzdechl si Sebastian, „když jsem ti pomohl naposledy, víc než týden jsem musel skrývat ruce před máti.“ Pohlédl na svou ruku s dlouhými prsty, opřenou o područku křesla. Teď už po odřeninách a zhmožděninách nebylo na kloubech prstů naštěstí ani stopy, protože jeho matka by podle nich bezpečně poznala, že se její prvorozený zapletl do pěstního souboje. Jistě by se o detaily zajímala příliš neodbytně, než aby to Sebastianovi či Drakeovi bylo milé. Navíc Sebastianova matka byla nejbližší přítelkyní vévodkyně z Wolverstoneu, tedy Drakeovy matky.

„Vždyť ses u toho bavil,“ namítl Drake. „A ostatně, tentokrát se záležitost týká královny a celé země.“

„Ach.“ Sebastian zpozorněl. Výrok „královna a země“ používal Drake k označení akcí či misí, jež souvisely s bezpečností celé britské říše.

„A mimochodem,“ Drake povytáhl tmavé obočí nad zlatohnědýma očima, „jakou jinou zajímavou činnost bys v tomhle ročním období mohl mít v plánu?“

Shodou okolností Sebastian právě řešil vlastní problém, ale nehodlal se s ním svěřit nikomu, a Drakeovi už vůbec ne.

Oba muži měli v mnoha ohledech hodně společného. Drake byl o dva roky starší než Sebastian a díky přátelství mezi rodinami se spolu znali od dětství. Jako synové vyšší šlechty oba vystudovali v Etonu a pak na koleji Balliol v Oxfordu. Vzhledem k tomu se často stýkali a byli si velmi blízcí.

Nikdo je sice ani náhodou nepovažoval za bratry, ale přesto tu byla nápadná podoba. Oba měřili kolem sto devadesáti centimetrů, měli široká ramena, štíhlou postavu a eleganci stále ostražité a sebejisté šelmy, která se směle postaví každé výzvě.

Oba byli tmavovlasí, i když Sebastian měl havraní vlasy černé až domodra, zatímco Drake měl tmavě hnědé. Potrpěli si na módní účes, takže elegantně zastřižené vlasy jim spadaly přesně k lemu límce. Dávali přednost vkusně střiženým oděvům v tlumených barvách. Sebastian se světle zelenýma očima si potrpěl na černou a různé odstíny hnědé, zatímco Drake s orlíma očima nosil obvykle tmavě modrou barvu, oživenou špetkou zlaté či béžové.

Oba zdědili světlou pleť svých normanských předků a aristokraticky dokonale řezané rysy: vysoké lícní kosti, široké čelo, daleko od sebe posazené oči a ušlechtilý nos, úzké rty a hranatou bradu. Ano, v hlavních rysech obličeje se navzájem podobali, ale každý z nich působil jiným, osobitým dojmem.

Sebastian byl zocelený a trvale ostražitý, jako válečník převlečený z uniformy do civilu. Naopak Drake měl sice okouzlující úsměv, ale za jeho zevnějškem se skrývala drsná nelítostnost, kterou mu ze zlatavých dravčích očí dokázal vyčíst každý.

Drake do značné míry navazoval na svého vlivného otce. Když Royce, vévoda z Wolverstoneu, konečně přestal vládě a královně poskytovat své neocenitelné a převážně utajené služby v citlivých otázkách bezpečnosti státu, málokoho by v současné mírové době napadlo, že i dnes je třeba služeb podobných lidí.

Omyl! Nová válka sice nevypukla, ale napětí zůstávalo a občas vyvřelo na povrch v podobě konfliktu, úskoku a lstí, někdy obchodních a jindy politických. Stačil jediný chybný krok, aby se situace opět rozbouřila.

Když starý lord Wolverstone odmítl návrat do královniných služeb, zoufalé politické kruhy se obrátily na jeho dědice; Drake zdědil mnohé, ne-li všechny otcovy výjimečné schopnosti, a to včetně talentu strhnout svým příkladem řadu dalších lidí a vytvořit si tak rozsáhlou síť informátorů. Tyto Drakeovy klady ještě umocnily jisté vlastnosti zděděné po matce – například schopnost okouzlit své okolí. Předchozí generace Wolverstoneových nikdy v historii neokouzlily nikoho; Drakeův otec Royce byl pevně přesvědčený, že bez tohoto talentu se obejde každý vévoda.

Sebastian s Drakem žili sice v poněkud odlišném světě než jejich otcové za svého mládí, nicméně řada věcí zůstávala neměnná, jako by byla vytesaná do kamene. Patřila k nim i rodová čest a oddanost.

Sebastianův otec, strýc i jejich bratranci bojovali u Waterloo. Zápal jejich jednotky výrazně přispěl k výsledku celé bitvy, což bylo slavné vítězství Anglie.

Na druhou stranu Sebastian s bratrem Michaelem a hejnem vzdálenějších příbuzných sice nebojovali za vlast ve válce, ovšem instinktivně se hlásili ke svým povinnostem vůči hlavě státu a vůči vlastní zemi. A teď Drake nahlas pronesl dvě kouzelná slůvka „královna a země“.

Nemělo smysl váhat. Sebastianova soukromá záležitost rozhodně nebyla naléhavá. Sám si trochu asketicky přiznával, že je třeba dávat přednost povinnostem před zábavou. S povzdechem vzhlédl k Drakeovi. „Co ode mě potřebuješ?“

Drake se pousmál, ale ihned zase zvážněl. „Včera odpoledne jsem dostal dopis od lorda Ennise,“ mávl Drake lenivě rukou. „Mám pravdu, že se znáte?“

„Tak trochu,“ opáčil Sebastian co nejlhostejněji. Ve skutečnosti se před lety důvěrně znával s Ennisovou manželkou, což Drake jistě věděl.

„Ennis mě v dopise požádal, ať za ním zajedu do Kentu na jeho panství. Zřejmě mi psal v silném rozrušení. Tvrdil, že se náhodou dostal k informaci, kterou musím znát, ale odmítl ji sdělit písemně. Objevit se tu osobně teď nemůže, ale spolu s manželkou mají na devatenáctého – čili za čtyři dny – naplánovanou domácí party. Už k nim dorazili první hosté. Ennis zdůraznil, že se mnou potřebuje mluvit v soukromí. Domyslel jsem si, že chce nějak zařídit schůzku mezi čtyřma očima, abychom na sebe neupoutali pozornost. Navrhoval mi, ať dorazím na party coby jeden z jeho hostů.“

Sebastian povytáhl obočí. „Potíž je v tom, že pokud se v domě Ennisových jenom objevíš, drbny to roznesou po celé Anglii.“

„Moje řeč. A taky proto lordova pozvání nevyužiju.“

Sebastian užasle vykulil oči. „Ale Drakeu, když se tam ukážu já, bude to navlas stejně skandální! Byly by z toho šílené spekulace!“

„Ovšem z jiného důvodu,“ zazubil se Drake. „Jen málokdo tuší, že si občas zašpiníš své urozené ruce, když tě příležitostně zatáhnu do svých tajných misí!“

Sebastian pokrčil rameny. „Hlavně málokdo ví, že si ty ruce mažeš ty – společnost si představuje, že celý den trčíš v kanceláři ve Whitehallu a pouze taháš za nitky.“

Drake se kysele ušklíbl. „Jen málokomu totiž došlo, že za otcovy aktivní služby nás od nepřítele dělilo moře, zatímco dneska ho máme rovnou pod nosem.“

„Pravda, nikomu ani není divné, že tvůj otec pracoval pro ministerstvo zahraničí, zatímco ty podáváš hlášení ministerstvu vnitra.“

„Přiznám se, že obecně se neví, jakou funkci zastávám, a rád bych na tom nic neměnil. To je další důvod, proč v sobotu nepojedu do Pressingstoke Hall.“ Drake zvedl ruku, aby zarazil Sebastianovy případné námitky. „Nech mě domluvit, ano? Není náhoda, že jsem si vybral právě tebe.“

„Že by?“ Sebastian pohrdavě pohodil hlavou, ale marně. Jeho lehkovážný postoj Drakea rozhodně neodradil.

„Pochop, že by moje cesta na party k Ennisovým určitě vyvolala nepříjemné otázky; hlavně ale už zítra musím vyrazit do Irska. Moje kontakty mi donesly značně znepokojivé informace, ze kterých by se mohl vyklubat velký problém. Měl bych to ověřit radši osobně, abych získal důvěru rebelů, a tak zjistil co nejvíc detailů.“

Z Drakeova typicky uzavřeného výrazu Sebastian nic dalšího nevyčetl. „Hádám, že těmi rebely myslíš Mladé Irsko.“

Drake pokrčil rameny. „Zřejmě, ale potřebuji si to ověřit. Po svém neúspěchu v osmačtyřicátém se stáhli, lízali si rány, ale nikdy nezmizeli úplně. Tu a tam došlo k menšímu protestu, ale teď máme hlášení, že se schyluje k opravdu vážné akci. Musím si to proklepnout.“

„Ennis je přece angloirský šlechtic.“

„Správně. A na party bude ještě další Angloirčan.“

Sebastianovi svitlo. „Takže ty dvě věci spolu souvisí? Myslím zprávu od irských kontaktů a Ennisovu nečekanou touhu mluvit s tebou mezi čtyřma očima?“

„Všechno tomu nasvědčuje, ale jistě nevím nic. Potřebuji v Irsku zjistit všechno, co se dá, zatímco ty mě, kamaráde, zastoupíš v Pressingstoke Hall.“

Sebastian se zamyšleně díval na přítele. Nakonec se nepatrně ušklíbl. „Zmínil ses, že sis mě vybral z konkrétních důvodů. Prozradíš mi je?“

„Řeknu ti jen jeden. Ze všech lidí, které znám, ty jediný nebudeš na party u Ennisových nápadný jako pěst na oku.“

Sebastian se zatvářil nedůvěřivě, protože řada jejich přátel patřila ke stejně urozeným a zámožným kruhům jako oni dva.

„Předtím ses správně zmínil, že když se jeden z nás dvou ukáže v Pressingstoke Hall bez dobrého důvodu, upoutáme nežádoucí pozornost a vyvoláme spoustu spekulací. Přesně tomu chce Ennis předejít. Poslal mi seznam hostů. Jistě už tušíš, že lady Ennisová je ctižádostivá snobka, takže pozve všechny své známé s dodatkem, ať pozvou i svoje přátele. Nu, a tímhle způsobem se na party dostane i Antonia Rawlingsová.“

Drake si opřel lokty o stůl a naklonil se blíž k Sebastianovi. „Navrhuji, abys využil svého osobního šarmu a přesvědčil Antonii, ať ti dovolí doprovázet ji do Kentu. Všichni vědí, že vaše rodiny si jsou blízké, a protože Antoniina matka tentokrát nepojede, nebude v nejmenším nápadné, že dceři děláš doprovod.“

Sebastian se zachmuřil. Drakeův návrh se mu nezamlouval, i když byl zřejmě uskutečnitelný. Musel by Antonii nejdřív přesvědčit, ale jak ji znal, byla ze stejného těsta jako on a Drake a jistě by dlouho neváhala. Ovšem – na misi by s ní musel strávit mnohem víc času než kdykoliv předtím.

Po chvíli váhání loupl po Drakeovi očima. „Ennis z mé návštěvy rozhodně nebude nadšený!“

Drake se opět pousmál. „Zpočátku nejspíš ne, ale to se srovná. Pošlu mu dopis s vysvětlením, že tě posílám jako svého zástupce. Vzhledem k Ennisově opatrnosti není vyloučeno, že v nějakém spiknutí je zapletený přímo jeden z hostů party, takže pro jistotu v dopise neuvedu tvoje jméno, jen se zmíním, že jako svého náhradníka posílám přesně tu osobu, kterou si on nepřeje potkat ani ve zlém snu.“

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Tiráž

Titulní strana

Obsazení

1. kapitola