Danielle Steel

DANGEROUS GAMES

Copyright © 2017 by Danielle Steel

Translation © 2018 by Zuzana Gašparovičová

Jacket design © 2018 by Soňa Šedivá

Slovak edition © 2018 by IKAR, a.s.

ISBN 978-80-551-6438-0

Svojim úžasným deťom

Beatie, Trevorovi, Toddovi, Samovi, Victorii, Vanesse, Maxxovi a Zare.

Nech vás tí, ktorým dôverujete, nikdy nesklamú a neublížia vám.

Žite čestne, milujte úprimne.

Buďte poctiví sami voči sebe a milí jeden k druhému.

Milujem vás.

Mama (DS)

Nepleť sa tam, kde šarkan chrlí oheň!

Pretvárku skryť len nakrátko je možné.

(William Shakespeare, Kráľ Lear)

Kapitola 1

Oštvrtej ráno sa rozľahli výstrely. Alix Phillipsová utekala do úkrytu. Konzerváreň v Alabame zatvorili a tisícky ľudí sa ocitli na dlažbe. Odbory sa celé mesiace márne pokúšali udržať prevádzku v chode, a keď linky definitívne odstavili, v meste prepuklo násilie vyvolané zúfalstvom a beznádejou. Väčšina robotníkov patrila k Afroameričanom a v továrni pracovali po celé generácie. V noci sa v meste a v okolí rabovalo, ľudia rozbíjali, čo im prišlo pod ruku, ba dokonca zabili dvoch mladíkov. Z okolitých miest povolali zásahové jednotky. Všade sa šíril štipľavý zápach slzotvorného plynu a z okna horiacej továrne vyšľahli plamene. Vojaci sa zoradili do bojového šíku. Alix Phillipsová bola práve v živom vstupe a informovala divákov celoštátnej televízie o tom, že podobné nepokoje sa naposledy odohrali v Los Angeles, v roku 1992. Keď sa začalo strieľať, kameraman Ben Chapman rýchlo schmatol reportérku za ruku a odtiahol ju mimo nebezpečnej zóny, kde práve nakrúcali.

„Šibe ti, dočerta?!“ zakričal na ňu, keď sa skryli za roh domu. Mesto obsadili vojská národnej gardy a policajti. Ben s Alix mali na krku visačku s novinárskym identifikačným lístkom. V ohnisku nepokojov boli už týždeň.

Phillipsovej tvár pokrývali sadze. Od plynu, ktorý čpel vo vzduchu, jej slzili oči. „Chceš sa dať zabiť?“ dohováral jej Chapman. Vo dvojici pracovali už štyri roky a vychádzali spolu dobre, až na podobné situácie, v akej sa práve ocitli. Alix Phillipsová nikdy nezaváhala, keď si situácia vyžadovala, aby sa pretlačila na čelo bojovej línie každého nepokoja, demonštrácie a nebezpečenstva, len aby divákom čo najvernejšie priblížila, o čo vlastne ide. Chapman s ňou rád pracoval, ale reportérkina prehnaná odvaha bola častou príčinou ich hádok. Nebojácne hlásila správy priamo z centra diania, kam sa odvážilo iba málo spravodajcov ochotných riskovať vlastný život. Žurnalistiku mala Alix Phillipsová v krvi, preto sa nikdy neriadila zdravým rozumom, ktorý by mal v istých momentoch zvíťaziť. Keď zaňuchala šancu na dobrý príbeh, vydala sa za ňou tvrdošijne ako býčica. V médiách pracovala ako televízna reportérka už sedemnásť rokov, hneď od promócie. Tridsaťdeväťročná bola už v brandži jednotka a hlásila správy z každého miesta na planéte, kde sa odohralo niečo závažné. Prinášala reportáže zo všetkých kútov Ameriky aj zo zahraničia. Producenti ju vyberali na zvláštne misie, nikdy žiadnu neodmietla. Jej spravodajstvo preberali svetové agentúry a vysoko ho hodnotili. Patrila k novinárskym legendám, všetci ju obdivovali a jej meno poznala každá domácnosť. Pracovať s ňou bolo privilégium a Bena ich spolupráca tešila okrem situácií, keď zašla priďaleko a riskovala ich život. Ben sa nebál, ale nebol hlupák.

Alix však nezastavilo nič a do každého príbehu vložila srdce i dušu.

Štyridsaťdvaročný Ben bol členom elitnej námornej jednotky. Pred štyrmi rokmi vystúpil z armády a práca v spravodajstve, s profesionálkou, akou Alix nepochybne bola, ho nadchla. Opatrnejší kameramani túto príležitosť odmietli. Phillipsová nemala najmenší zdravotný problém, bola vo výbornej kondícii, tvrdohlavá, čestná, smelá a ničoho sa nebála. Bystrá novinárka išla pri reportážach do hĺbky a Benovo špičkové ovládanie kamery sa vyrovnalo jej reportérskemu nadaniu. Producenti a diváci túto dvojicu milovali. Boli dokonalý tím a vzájomne sa dopĺňali. Obaja boli profesionáli povestní prepracovanými reportážami. Prešli spolu celý Stredný východ, prežili vojenské a štátne prevraty a občianske vojny v Južnej Amerike a v Afrike, ocitli sa v epicentrách prírodných katastrof a prinášali informácie o najvýznamnejších politických škandáloch v USA. Sugestívna reportérka a šikovný kameraman boli všade tam, kde sa odohrávalo niečo významné, a fascinujúcim spôsobom to vedeli priblížiť divákom. Ben často žartoval, že ak sa niekde vo svete prihodí nešťastie, Alix nájde spôsob, ako sa ta dostať a riskovať vlastnú, ale i jeho kožu. Ako viac ráz počas poslednej noci uprostred nepokojov v Alabame.

Len čo sa ocitli v úkryte, ozval sa výbuch. Ben bol rovnako zažratý do práce ako Alix, ale cítil, že jeho povinnosťou je chrániť ju, čo ona zväčša ignorovala.

„Zaujímal ťa niekedy môj názor, či nie je rozumnejšie vyčkať v bezpečí, než pracovať pod paľbou?“ frflal, keď sa o tom zhovárali. Boli unavení, už niekoľko dní spali len zopár hodín.

„Samozrejme, že nie,“ uškrnula sa a odbehla k skupine vojakov, ktorých poslali, aby posilnili ozbrojencov na boj s demonštrantmi. Chapman s Phillipsovou rád pracoval aj napriek riziku. Tvorili nerozlučnú dvojicu v bojoch a pri objasňovaní zločinov, o ktorých informovali verejnosť. Ben bol takmer dvojmetrový chlapisko s mocnými plecami a v obdivuhodnej kondícii. Jeho kolegyňa bola o tridsať centimetrov nižšia, mala štíhlu, športovú postavu a dlhé plavé vlasy. Rada o sebe tvrdila, že je rovnako fyzicky zdatná a tvrdá ako Ben. Doma v New Yorku chodievala každý deň do telocvične. Milovala box. Len nerada priznávala, že z ich dvojky bol vzhľadom na mohutnú postavu a dvadsaťročný výcvik v námornej pechote silnejší Ben. Alix bola krásna žena, a keď mala čas vyobliekať sa a namaľovať, pôsobila očarujúco, no najpohodlnejšie sa cítila v maskáčovom mundúre. V práci jej na vzhľade nezáležalo, dôležitejšie bolo nakrútiť príbeh.

Nepokoje pokračovali do siedmej hodiny ráno, až vtedy sa podarilo demonštrantov a výtržníkov obkľúčiť a odviesť do väzby. Boj s ohňom neustával, požiare sa podarilo uhasiť až o niekoľko dní. Malá továreň zostala pod vojenskou kontrolou. Ben s Alix splnili svoju úlohu a mohli odísť. V Birminghame, kam sa dostali po osemdesiat kilometrov dlhej ceste v prenajatom aute, nasadli na lietadlo do New Yorku. Mestečko, ktoré opúšťali, bolo takmer zničené. Keďže fabriku zatvorili, väčšina obyvateľov zostala nezamestnaná a závislá od podpory, mnohí navyše prišli o svoje domovy. Bol to smutný príbeh. Alix vo vysielaní obvinila miestnu samosprávu, že neposkytla primeranú pomoc obyvateľstvu a nevenovali čas dostatočnej príprave, aby potlačili nepokoje a zabránili rabovaniu, a tak sa im celá situácia napokon vymkla spod kontroly. Mesto zbankrotovalo, šepkalo sa, že primátor je skorumpovaný. Phillipsová toto tvrdenie v reportáži jemne naznačila. Len čo vypukli nepokoje, celú oblasť vyhlásili za nebezpečnú. Počas letu do New Yorku bola Alix zamyslená a tichá. Bolo takmer nepochopiteľné, že v krajine, akou sú Spojené štáty, žijú ľudia v extrémnej chudobe. Pohľad na bosé a otrhané deti, ktoré prišli o domov, jej trhal srdce.

„Čo s nimi bude?“ povzdychla si hľadiac na Bena. Letuška im priniesla obed. Leteli prvou triedou, televízna spoločnosť im ako odmenu za náročnú a riskantnú prácu dožičila luxusnejšie cestovanie. Bola to jedna z výhod ich zamestnania, ktorú si obaja užívali.

„Prihlásia sa na úrad práce alebo sa presťahujú, ak majú kam,“ odvetil vážne kameraman. Aj on mal pred očami úbohé podmienky tamojšieho obyvateľstva. Aj jeho to rozladilo, hoci obaja už boli svedkami napätejších chvíľ a vojnových situácií, o ktorých nakrúcali reportáž. Ani jeden z nich nemal nijaké záväzky, doma na nich nikto nečakal a Ben dúfal, že po niekoľkých dňoch nepríjemný zážitok vymažú z hlavy. Scenár bol zakaždým rovnaký. Čoskoro budú čeliť nejakej inej katastrofe. Život v armáde nebol veľmi odlišný. Ben vždy veril svojim zásadám a bránil ľudí.

Talent a odvahu zdedila Alix po otcovi, známom britskom reportérovi. Zabila ho bomba v Írsku, keď pripravoval reportáž. Alix bola vtedy ešte dieťa. Otca si pamätala len matne, ale z rozprávania vedela, že to bol skvelý muž. Jej matka bola Francúzka. Alix vyrástla v Londýne, univerzitu vyštudovala v Amerike, a keď sa rozhodla pracovať v spravodajstve obrovskej televíznej spoločnosti, matka sa presťahovala do rodného mestečka v Provensalsku. Isabelle bola vzornou matkou, nikdy neovplyvňovala dcérine rozhodnutia. Alix ju milovala a navštevovala zakaždým, keď mohla, čo však nebolo často. Phillipsovej študentské roky boli búrlivé a rušné. Ľúbostný románik v druhom ročníku vyústil o rok neskôr do narodenia dcéry. Otec dieťaťa bol od Alix o rok mladší. Wyatt, milý americký mladík, sa do Alix vášnivo zamiloval a podporoval jej odvážne rozhodnutie dieťa si nechať, hoci to vyvolalo zdesenie jeho rodičov. Chlapec pochádzal z bohatej bostonskej rodiny bankárov. V predstavách jeho bezcitných, nafúkaných rodičov o synovej kariére nebolo miesto pre nemanželské dieťa. Do úvahy neprichádzalo ani manželstvo s neznámym dievčaťom z bezvýznamnej rodiny, odkiaľsi z Londýna, aj keď bolo očarujúce a múdre. Ani jej sen o tom, že bude kráčať v otcových šľapajach ako reportérka, ich nepotešil. Úžasná a prelestná bola jedine vo Wyattových očiach. Napriek protestom ženíchových rodičov sa mesiac pred narodením Faye zosobášili.

Pôrod prebehol ľahko, ale to, čo nasledovalo, už také jednoduché nebolo. Wyattovi rodičia odmietli mladučký pár podporovať. Isabelle pricestovala z Londýna a pomohla dcére s bábätkom, hoci ani ona nebola nadšená jej vydajom. Sklamalo ju Alixino rozhodnutie založiť si tak zavčasu rodinu. Mladá láska zvíťazila nad rozumom.

O tri mesiace nato prišlo k tragickej nehode. Wyatt zahynul v Nantuckete počas člnkovania s priateľmi. Z Alix sa stala dvadsaťročná vdova s trojmesačným dojčaťom. Zlomená z Wyattovej smrti si na manželovom pohrebe v Bostone uvedomila, že jeho rodina nikomu nepovedala o synovom manželstve a o dieťati a voči Alix a jej matke sa správali ako k nevítaným hosťom. Deň po pohrebe Alixin svokor tvrdo a nekompromisne vyhlásil, že ich rodina nemá záujem o kontakt s Alix ani s vnučkou. Pre nich nevesta neznamenala viac než mladícku nerozvážnu chybu ich syna a voči neveste ani dieťaťu necítili nijaké záväzky. Dokonca sa na vnučku ani nepozreli.

Alix s matkou sa vrátili do Londýna. Po mesiaci dlhých a srdcervúcich rozhovorov Isabelle dcéru presvedčila, aby sa vrátila do školy a aby Faye nechala s ňou v Londýne. Nešťastná Alix nasadla na lietadlo do Ameriky a dokončila štúdium. Po čase pochopila, že sa rozhodla správne, a uznala, že mama mala pravdu.

O rok ukončila štúdium s červeným diplomom a dostala výnimočnú príležitosť pracovať v spravodajstve v newyorskej televíznej spoločnosti. Plnila si svoj sen. Matku s dcérkou navštevovala čo najčastejšie, ale náročná práca ju pohltila na niekoľko rokov. Isabelle sa presťahovala do Francúzska, do Provensalska, a vnučku vzala so sebou. Alix zatiaľ zobrala každú pracovnú ponuku, ktorú pokladala za výzvu. Keby sa starala o dieťa, nikdy by nedosiahla taký rýchly postup v kariére. Faye sa pri starej matke darilo dobre. Keď mala päť rokov, Alix sa rozhodla zobrať si dievčatko do New Yorku, čo bol popri náročnej práci odvážny skutok, ale chcela mať dcéru pri sebe. Už sa cítila pripravená zvládnuť jej výchovu.

Podarilo sa jej to. Faye trávila letné prázdniny u starej matky vo Francúzsku, a kým bola Alix na cestách, v New Yorku sa o dievčatko starala pestúnka. Nebola to ideálna situácia, ale fungovalo to. Alix s dcérou spájala skutočnosť, že obe vyrastali bez otca, čím sa medzi nimi vytvorilo zvláštne puto. Faye sa o matku nesmierne bála, keď ju videla v správach. Isabelle dcére nikdy nevyčítala, že uprednostnila nebezpečnú prácu pred maličkou dcérou. Faye matku neskôr obviňovala, že je nezodpovedná a vyhľadáva životunebezpečné situácie.

„Mami, nemám otca. Čo budem robiť, ak sa ti niečo stane?“ hnevala sa.

„Budeš žiť s babinou,“ mykla plecom Alix. Starí rodičia z otcovej strany sa počas devätnástich rokov ani raz nepokúsili o kontakt s vnučkou. Faye pre nich nejestvovala. Pripomínala im, že syn zahanbil a potupil svojím sobášom rodinu, a preto ju zavrhli bez štipky sentimentu či smútku za jediným synom.

„To nestačí!“ rozzúrila sa dievčina, majúc na pamäti matkinu nebezpečnú profesiu. „Aj teba potrebujem, nielen babku.“

Pravdou bolo, že Alix a Faye potrebovali jedna druhú, ale Alix milovala aj svoju prácu a v žiadnom prípade sa jej nechcela vzdať. Keď Faye odišla na univerzitu, Alix mala dostatok priestoru brať náročnejšie, dlhšie a nebezpečnejšie úlohy. Na misiách ožívala celá jej bytosť. Faye bola na matku pyšná, ale strachovala sa o ňu, a tak medzi nimi prichádzalo k častým hádkam.

Devätnásťročná Faye bola v druhom ročníku na Dukeovej univerzite. Vedela, že ak niekde vypukne vojna, povstanie alebo príde k teroristickému útoku, matka bude okamžite na mieste nešťastia; katastrofy ju magicky priťahovali. Televízna spoločnosť, pre ktorú pracovala, využívala reportérkinu ochotu okamžite odcestovať, kamkoľvek ju pošlú. Všetci, čo Alix poznali, vedeli, že túto novinárku nič nezastaví. Ak niekde vo svete vypukol škandál, Phillipsová tam zaručene nechýbala.

Z Faye vyrástla nezávislá mladá žena, lebo dostala podobnú výchovu. Bola rovnako odhodlaná ako jej matka. Po úspešne zakončenej vysokej škole chcela vyštudovať ešte právo. Alix si bola istá, že sa jej to podarí. Mohla si dovoliť platiť jej štúdium. Práca špičkovej reportérky pre štátnu televíziu bola skvele ohodnotená, no peniaze pre ňu neboli dôležité. Žurnalistika bola jej vášňou. Každá reportáž bola pre ňu nová a vzrušujúca, bola špičková profesionálka, zanietená novinárka do špiku kostí ako jej otec. Najväčšmi ju bavilo vojenské spravodajstvo. To mali s Benom spoločné, preto pracovali vo dvojici a v tých najtvrdších podmienkach. Alix o osobnom živote či minulosti nikdy nehovorila.

Ben sa až po roku spolupráce dozvedel, že má dieťa. Vyrazilo mu to dych. Jej ochota riskovať život pri výkone povolania nenaznačovala, že by mala rodinu. V skutočnosti ju ani nemala. Jedinými jej príbuznými bola Faye a matka žijúca vo Francúzsku. V tomto si boli s Benom podobní. Bol rozvedený a bezdetný, rodičia mu žili niekde na stredozápade. Kameraman mal troch bratov, synovcov a netere. Príbuzných takmer nevídal a navštevoval ich len zriedkakedy. Hovorieval, že s rodinou ho veľa nespája. V ich očiach bol čudákom, lebo opustil domov a vstúpil do námorníctva. Tvrdil, že armáda bola roky jeho rodinou. Uznával silné morálne hodnoty a bol odhodlaný chrániť ľudí okolo seba, ale s nikým ho nespájalo blízke osobné puto, aspoň Alix o tom nevedela. Keď sa ho spýtala, prečo vystúpil z armády, odvetil len, že nastal ten čas, zjavne o tom nechcel hovoriť. Podobne ako ona aj on si súkromie strážil. V práci obaja podávali skvelý výkon, boli ako vojaci šťasteny; divákom prinášali pravdu, odhaľovali vlastizradu a zločiny proti ľudskosti, nech by ich páchali kdekoľvek na svete. Alix s Benom verili, že zlé skutky a škandály treba pranierovať a pre tento cieľ stojí riskovať.

„Zavolala si Faye?“ spýtal sa Ben medzi rečou počas letu do New Yorku. Rád o dievčine počúval, Faye bola podľa neho bystrá a zaujímavá mladá žena, ochotná postaviť sa za svoje ideály. Ako jej matka.

Ben odišiel z domu pred vyše dvadsiatimi rokmi. Rozvedený bol už štrnásť rokov. O bývalej manželke sa nikdy nezmienil a Alix správne vytušila, že nechce o nej hovoriť, preto nevyzvedala. Neboli milenci, len kolegovia, ktorí sa počas náročných úloh spriatelili.

„Áno,“ odvetila Alix na otázku, či volala z Alabamy dcére. Zakaždým sa jej snažila zavolať, kdekoľvek bola.

„Ako sa má?“ spýtal sa Ben.

„Je na mňa nahnevaná... ako vždy,“ uškrnula sa Alix. Faye neznášala matkine nebezpečné misie a táto bola jednou z nich. „Najradšej by bola, keby som robila reportáže o súťažiach v pečení, o psích pretekoch a miestnych veľtrhoch.“

Ben sa rozosmial. Faye matke stále pripomínala, že ona a stará mama v Provensalsku sú jediné, koho má, a vyčítala jej sebecký prístup. V jednom sa nemýlila. Alix sa mohlo čokoľvek prihodiť, a preto uzatvorila presne ako jej otec životnú poistku. Peniaze, ktoré Alix vyplatili po jeho tragickej smrti, jej umožnili získať slušné vzdelanie. A hoci Phillipsová predstierala, že opovrhuje kultom tradičnej rodiny, postavenie matky vdovy na ňu občas ťažko doľahlo, nie však natoľko, aby zmenila svoj život alebo aby sa vzdala práce. Ešte na to nebola pripravená a ani to nechcela, no cítila sa previnilo, keď sa Faye sťažovala.

Počas obeda prehodili Alix s Benom zopár slov, potom si Ben nasadil slúchadlá a pozrel si na iPade film. Alix si zložila sedadlo, prikryla sa a zaspala.

Ben ju zobudil, keď sa blížili ku Kennedyho letisku. Rád hovorieval, že by zaspala aj doluznačky v priekope. Alix si sklopila sedadlo, práve keď pristávali. Napočudovanie vyzerala oddýchnuto a sviežo.

„Ideš k sebe?“ opýtal sa Ben, keď si zbalili veci. Alix bola stále oblečená v maskáčovej rovnošate a v obnosenom kabáte, ktorý už zažil lepšie časy. Obuté mala vojenské baganče. Túto kompletnú výbavu nosievala na misie.

„Nie, pôjdem do redakcie a dokončím papierovačky,“ odvetila neurčito. Ben o nej tvrdil, že je posadnutá prácou, a Alix to nepopierala.

Keď vystúpili z lietadla a zamierili k výdaju batožiny, vyzerala čulo a plná nezdolnej energie. Bena to občas rozčuľovalo, najmä keď bol unavený. Alix sa to nestávalo, alebo iba nedávala únavu na sebe znať.

Letisko poznali dobre, strávili na ňom dlhé hodiny, čakajúc na omeškané lietadlá. Ben tušil, že Alix bude ešte pracovať. Niekoľko hodín presedí za kancelárskym stolom, napokon sa v práci aj osprchuje, prezlečie do takmer rovnakých šiat a nebude sa obťažovať ani zájsť domov. Nerada sa vracala do prázdneho bytu. Zato Ben sa nevedel dočkať, kedy sa doma v Brooklyne vyspí v čistých perinách a na pohodlnej posteli. Po štyroch dňoch, ktoré strávili v podradných moteloch alebo predriemali na zadných sedadlách v aute, už len tá predstava v ňom vyvolávala pocit raja na zemi. Phillipsová sa však nestarala o to, kde spala alebo či vôbec spala, nepotrebovala dlho oddychovať, čo ju pred ním a ostatnými ľuďmi zvýhodňovalo.

Na letisku väčšina žien vrhala na kameramana obdivné pohľady. Bol to dobre stavaný, vysoký, príťažlivý muž, no Alix bola voči jeho šarmu ľahostajná. Rada s ním pracovala, ale ako muž ju nezaujímal. Poznali sa príliš dobre. Dostávali sa do mnohých nepríjemných, desivých, čudesných i trápnych situácií. Alix inštinktívne tušila, že keby sa spolu zaplietli, všetko pekné medzi nimi by sa zničilo. Ani Ben nemal záujem narušiť ich priateľstvo. Obom vyhovoval profesionálny vzťah bez komplikácií a v dokonalom pracovnom súlade. Tímy reportérov a kameramanov, ktoré zostavovali producenti, často spolu nevychádzali, po celý čas sa hádali a mimo kamery si nevedeli prísť na meno. Niektoré roztržky a potýčky, ku ktorým došlo, keď vypli kamery, sa stali legendami. Ben s Alix sa však od začiatku spriatelili a navzájom sa rešpektovali.

Obaja si zložili kufre z batožinového pása. Pre Alix to nebolo nič ťažké. Ben jej pomoc nenúkal, vedel, že by ju neprijala. Phillipsová si nadovšetko cenila nezávislosť a bola pyšná, že sa vie o seba postarať. Do centra si každý vzal taxík. Alix zamierila do štúdia. Na pracovnom stole sa jej nakopila hŕba oznámení, obežníkov, podkladov a námetov. Musela pooverovať pravdivosť informácií a prečítať si nariadenia od vedenia, ktoré kolovali po redakciách, kým boli v teréne. Kým sa prehrýzla cez väčšinu papierov, bola neskorá noc. Na to, aby išla domov, bola príliš unavená, natiahla sa preto na gauč a zaspala. Zobudila sa ešte pred príchodom kolegov, osprchovala sa a prezliekla do džínsov a svetra, ktoré vytiahla z kufra, potom vypila šálku kávy, a keď vošiel do miestnosti producent Felix Winters, opäť sedela za stolom.

„Prespala si tu?“ opýtal sa krútiac hlavou. Odpoveď poznal skôr, než s úškrnom prikývla.

„Samozrejme!“

Neprekvapilo ho to. Na tvári sa mu zračila spokojnosť s ich reportážou o vzburách v Alabame. Zriedkakedy to vyslovil nahlas, ale páčilo sa mu takmer všetko, čo Alix s Benom nakrútili. Nemrhal pochvalami, ale Phillipsovú si hlboko vážil.

„Vezmi si kávu a u mňa to preberieme,“ navrhol. Alix sľúbila, že o chvíľu príde. Vo dverách sa ukázala hlava asistenta produkcie. Prišiel s trhákom o zemetrasení v Afganistane, pri ktorom zahynuli tisícky ľudí. Nešťastie plánovali prednostne zverejniť v rannom spravodajstve. Ktovie, či nás tam s Benom nepošlú, pomyslela si Alix, keď zamierila do Wintersovej kancelárie.

Počas rozhovoru obaja pozorne sledovali monitor na stole. Zábery a živé reportáže z Afganistanu boli otrasné, na uliciach ležali mŕtve telá, ľudia nariekali a z budov zostali len trosky. V ich útrobách možno ešte žili uväznení obyvatelia.

„V Alabame to nevyzeralo dobre. Bál som sa o vás,“ vyhlásil producent znepokojene.

„My sme boli v poriadku, ale videli sme otrasné veci. Armádu poslali príliš neskoro, dovtedy sa situácia vymkla spod kontroly.“

Winters roztržito prikývol a ponoril sa do myšlienok.

„Čo sa deje?“ opýtala sa Alix, lebo pridobre poznala výraz na jeho tvári.

Zaváhal, kým s rozpačitým úsmevom odvetil: „Zase jedno z mojich šialených tušení. Nepýtaj sa ma, čo ho vyvolalo, ale videl som jednu podozrivú fotografiu nášho viceprezidenta Clarka. Znepokojila ma.“

„Nikdy si ho nemal rád,“ pripomenula mu Alix s jemným úsmevom.

„To je pravda! Je to pokrytec. Na chlapíka, ktorý sa hrá na najsvätejšieho a tvrdí, že má čisté ruky, sa stretáva s veľmi podozrivými ľuďmi. Kde prišiel tak rýchlo k takému balíku peňazí?“

„Vyženil si ho,“ odvetila Alix ironicky. „Ženbou sa ľahko dostaneš k peniazom.“

„Niekedy veru nie,“ zavtipkoval Winters. Alix sa zachichotala. „Neviem. Niečo ma na ňom od začiatku odpudzuje,“ dodal producent. Tieto slová reportérka nepočula po prvý raz.

„S kým bol na tej fotografii?“ zaujímalo ju. Felix Winters mal skvelý inštinkt a niektoré významné osobnosti mu boli tŕňom v oku.

Viceprezident Clark sa navonok správal dôstojne a mal správne kontakty. Jedným z jeho najbližších priateľov bol senátor Bill Foster, ktorého národ pokladal za politickú ikonu, a než ho zavraždili, plánoval poveriť Clarka, aby viedol jeho prezidentskú kampaň. Producentov šiesty zmysel však hovoril, že je to len pozlátka.

„Bol na nej so štátnym komisárom pre hazardné hry. Zakaždým, keď hrám vo Washingtone golf, vidím ho tam s nejakým lobistom alebo s niekým, kto rozhodne nepatrí k bezúhonným ľuďom.“

„Lenže to nie je protizákonné,“ doberala si ho Alix.

„Viem, ale mojím zbožným želaním je prichytiť ho raz pri niečom nekalom. Na to je však príliš ostrieľaný.“

„Alebo príliš poctivý,“ opatrne vyriekla Alix. Voči viceprezidentovi nemala žiadne závažné výhrady, ale neprechovávala voči nemu ani prehnané sympatie. Tony Clark bol šikovný, bohatý a úspešný a mal kontakty na spoločenské aj politické špičky. Svoju hru hral skvele a podľa Alix by príliš riskoval, keby stváral hlúposti. No Winters s ňou nesúhlasil. Považoval Clarka za príliš sebavedomého a arogantného nafúkanca.

„Urob mi láskavosť, povypytuj sa naňho svojich informátorov vo Washingtone, možno naňho niečo vytiahneš, nikdy nevieš.“

„Nádej zomiera posledná,“ usmiala sa Alix. Pri odchode z kancelárie sa ešte otočila k Felixovi a spýtala sa: „Pošleš nás do Afganistanu?“

„Dám vám vedieť,“ odvetil krátko a znovu upriamil pozornosť na monitor. Phillipsová premýšľala o producentovom neúnavnom pátraní po dôkazoch, ktoré by viceprezidenta usvedčili zo špinavých aktivít. Hoci s ním nesúhlasila, aj tak si informácie preverí u svojich zdrojov. Koniec koncov Winters bol jej nadriadený a zväčša mával pravdu. Nie však tentoraz, pomyslela si. Bola si istá, že Felixovi vysoký štátnik len leží v žalúdku a nemôže ho vystáť.

Keď vošiel do jej miestnosti Chapman, práve pozerala na počítači ranné spravodajstvo. Kameraman vyzeral čerstvo a oddýchnuto, presne ako ona, hoci spala iba niekoľko hodín na redakčnom gauči. Práca ju vzpružila a Ben správne uhádol, že nestrácala čas na cestu domov.

„Mierime do Afganistanu?“ spýtal sa. Usadil sa na stoličku oproti nej a hodil okom na monitor.

„Zatiaľ mi to Felix nepotvrdil. Poľuje na čarodejnice, teraz má na muške viceprezidenta.“ Usmiala sa. „Chce, aby som ho preverila.“

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Kapitola 1