Radosť z mála

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na

www.lindeni.sk

www.albatrosmedia.sk

Francine Jayová

Radosť z mála – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2018

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná

bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Zbavte sa toho, čo nepotrebujete,

ako keď dieťa odfúkne páperie púpavy.

Jedným dychom

pocítite nesmiernu ľahkosť

a obrovskú radosť.

Úvod

Čo keby som vám povedala, že keď budete mať menej vecí, môžete byť šťastnejší? Znie to trochu bláznivo, však? To preto, lebo kamkoľvek sa obrátime, dennodenne sa stretávame s množstvom impulzov, ktoré nás presviedčajú o opaku: kúpte si toto a budete krajší, s týmto dosiahnete úspech, vďaka tomuto budete žiariť šťastím.

A tak si kúpime jedno, druhé i tretie. Mali by sme sa z toho tešiť. Ibaže pre väčšinu z nás to neplatí. Často je to práve naopak: podobné veci pomaly vysávajú peniaze z našich vreciek, narúšajú vzťahy a radosť zo života.

Stalo sa vám niekedy, že pohľad na všetko, čo ste si kedy kúpili, zdedili alebo dostali, vás nepotešil, ale rozrušil? Máte dlh na kreditke a už si ani nepamätáte, čo ste ňou vlastne zaplatili? Tajne si želáte, aby sa vaším domovom prehnala víchrica, odviala všetky zbytočnosti a mohli ste začať odznova? Ak áno, možno vám pomôže minimalistický životný štýl.

Najprv si objasníme, čo je minimalizmus. Samotné slovo môže vyznievať odstrašujúco. Ľudia si ho spájajú s chladnými priestrannými interiérmi, betónovými podlahami a lesklými bielymi povrchmi. Pôsobí príliš suchopárne, sterilne a bezobsažne. Dá sa tento životný štýl uplatniť tam, kde majú deti, domácich miláčikov, rôzne záľuby či kopu špinavej bielizne?

Väčšine ľudí sa v spojení s minimalizmom vybaví slovo prázdny, ktoré však neznie príťažlivo, pretože zvyčajne súvisí so stratou, s trápením a s nedostatkom. No ak ho budete vnímať z iného uhla, zistíte, že znamená priestor. A ten všetci potrebujeme. Nielen v skriniach a v garážach, ale aj v dennom programe, aby sme mali čas na rozmýšľanie, na hranie, tvorenie a zábavu s rodinou... Presne v tom tkvie krása minimalizmu.

Pozrite sa na to takto: nádoba je najužitočnejšia, keď je prázdna. Čerstvú kávu si nemôžeme vychutnať, keď v šálke zostala usadenina z predchádzajúcej kávy, a s kvetmi zo záhrady sa nemôžeme popýšiť, kým máme vo váze zvädnutú kyticu. Čosi podobné nastane u nás doma, keď máme plno zbytočností, ktoré nepoužívame, ale stále ich prekladáme − všetku pozornosť venujeme veciam. Nemáme čas, energiu ani priestor na nové zážitky. Cítime sa stiesnene a brzdí nás to, akoby sme sa nemohli poriadne prejaviť.

Keď sa človek stane minimalistom, získa kontrolu nad vecami, ktoré ho obklopujú. Bude mať viac miesta, prinavráti svojmu domovu funkciu a potenciál. Premení ho na otvorený, vzdušný a prístupný priestor, v ktorom sa môže sústrediť na to, čo je dôležité. Už sa nebude podriaďovať zbytočnostiam. Je to priam oslobodzujúce!

Znie to skvelo, však? Lenže ako to dosiahnuť? Kde treba začať? Čím sa táto knižka líši od ostatných, ktoré človeka učia usporiadať si život? Na rozdiel od podobných publikácií vám neporadí, že si máte kúpiť odkladacie boxy a police, aby ste mali kam popresúvať veci. V prvom rade  v nej ide o to, ako veci zredukovať. Navyše vás nenúti písať zoznamy či vypĺňať tabuľky. Kto má na to čas? Nenájdete tu ani desiatky štúdií o haraburdách iných ľudí. Sústredí sa len na vás.

Najprv sa v nej zoznámime s minimalistickým prístupom. Nebojte sa, nie je to ťažké! Spolu prídeme na to, aké výhody má to, keď si upraceme „život“. Získame motiváciu, ktorá sa nám zíde, keď sa budeme zaoberať tým, čo spravíme so starým porcelánom po babičke. Naučíme sa vidieť predmety také, aké sú, vymaníme sa spod ich vplyvu a objavíme, akú slobodu prináša, keď má človek akurát toho, čo potrebuje. Nevyhneme sa ani filozofovaniu − pouvažujeme, ako novoobjavený minimalizmus obohatí náš život a podnieti pozitívne zmeny.

Zbaviť sa neporiadku je podobné ako držať diétu. Môžeme sa na to vrhnúť bez rozmyslu, spočítať veci, ktoré máme, tak ako si rátame kalórie, a „vyhladovať sa“, aby sme čo najrýchlejšie dosiahli výsledky. Pričasto však skončíme vyčerpaní, znova skĺzneme do starých koľají a vrátime sa tam, kde sme začínali. Namiesto toho musíme zmeniť svoje postoje a zvyky, podobne, akoby sme prestali jesť mäso a zemiaky a presedlali na stredomorskú stravu. Vďaka minimalistickému prístupu sa o tom, čo si prinesieme domov, budeme rozhodovať inak. Nie je to krátkodobá záležitosť − zaviažeme sa k novému, úžasnému spôsobu života.

Naučíme sa minimalistické desatoro − desať najúčinnejších metód, pomocou ktorých si doma urobíme a udržíme poriadok. Každej zásuvke, skrini a izbe doprajeme nový začiatok a uistíme sa, že všetko, čo vlastníme, je prínosom pre našu domácnosť. Každučký predmet uložíme na vhodné miesto a určíme si hranice, aby sa nám situácia nevymkla spod kontroly. Postupne obmedzíme množstvo vecí, ktoré máme, a vytvoríme systém, aby sme zabránili tomu, že sa v budúcnosti zasa nakopia. Vyzbrojení týmito metódami navždy zvíťazíme nad haraburdami a neporiadkom!

V každej časti domácnosti sú špecifické výzvy, preto budeme postupovať po jednotlivých miestnostiach a hľadať čo najprimeranejšie spôsoby, ako sa s nimi popasovať. Začneme obývačkou. Vytvoríme flexibilný a dynamický priestor, v ktorom budeme môcť príjemne tráviť voľný čas. Prehodnotíme, aký prínos má pre nás každý kus nábytku, a vymyslíme, čo si počať so všetkými knihami, hrami a dekoráciami. Potom sa presunieme do spálne a premeníme ju na oázu pokoja pre unavenú dušu. Cieľom bude získať čistý a jednoducho zariadený priestor, ktorý nás upokojí a omladí.

Vzhľadom na to, že mnohí máme plné šatníky, tejto problematike venujeme celú kapitolu. (Sľubujem, že hoci ich preriedime, budete vyzerať fantasticky). Keď sa už dostaneme do švungu, vrhneme sa na kopy papierov v pracovni a výrazne ich zredukujeme. Naša minimalistická prerábka zatočí aj s najneporiadnejšími pracovnými priestormi.

Potom obrátime pozornosť na kuchyňu. Znížime počet hrncov, panvíc a tanierov, čo v kombinácii s čistou pracovnou doskou kuchynskej linky možno prospeje aj kulinárskym schopnostiam. Následne si odskočíme do kúpeľne a pretriedime jej obsah tak, aby sme vytvorili príjemnú a uvoľnenú atmosféru. Dokonca zjednodušíme svoje skrášľujúce procedúry, vďaka čomu budeme vyzerať skvelo s minimom kozmetických prípravkov.

Pravdaže, nesmieme zabudnúť ani na suterén, podkrovie, odkladacie priestory a garáž. Veci, ktoré v nich skladujeme, možno nemáme na očiach, ale vieme o nich. Keď si vyhrnieme rukávy a pustíme sa aj do týchto častí domácnosti, zbytočnosti sa už nebudú mať kam skryť. Posvietime si aj na dary, zdedené predmety a suveníry, ktoré sa nám vkradli do života, a vyšpekulujeme, ako ich tvorivo využiť.

Pýtate sa, čo ostatní členovia domácnosti? Ukážeme si, ako naložiť s ich vecami a zapojiť ich do upratovania. Ak máte doma množstvo oblečenia pre bábätká, detských hračiek či riešite neporiadok po tínedžeroch, nájdete tu radu, čo s tým treba spraviť. Dokonca sa naučíme aj to, ako na minimalistický životný štýl naviesť životného partnera či partnerku, ktorý sa mu bráni.

Nakoniec si vysvetlíme, prečo sa vďaka minimalizmu staneme lepšími obyvateľmi našej planéty a ako nám pomôže zachovať jej štedré dary pre budúce generácie. Preskúmame, aký dosah má výber toho, čo si kupujeme, na životné prostredie. Ukážeme, aké výhody prináša, keď človek žije dôstojne a ohľaduplne k prírode. Dozvieme sa, ako šetrenie priestoru v skrini môže pomôcť zachrániť svet.

Ste pripravení zbaviť sa neporiadku raz a navždy? Stačí obrátiť stranu a o pár minút už budete na ceste k jednoduchšiemu, efektívnejšiemu a vyrovnanejšiemu životu.

PRVÁ ČASŤ

Filozofia

Vžite sa do roly generálov, ktorí idú do boja, alebo športovcov pred veľkým zápasom. Aby podali čo najlepší výkon, musia sa mentálne pripraviť na výzvy, ktoré ich čakajú. Celá táto časť je o postoji. Kontrolu nad vecami môžete prevziať až vtedy, keď zmeníte vzťah k nim. Zhodnotíme ich, pozrieme sa na ne bez prikrášlenia a zistíme, ako ovplyvňujú náš život. Vďaka týmto zásadám bude pre vás ľahšie rozlúčiť sa s nimi a predísť tomu, aby ste sa neskôr obklopili ďalšími predmetmi. No predovšetkým si uvedomíte, že veci majú slúžiť nám a nie naopak.

1

Triezvy pohľad na veci

Poobzerajte sa okolo seba. V zornom uhle zrejme máte najmenej dvadsať či tridsať predmetov. Čo sú zač? Ako sa tam dostali? Akú funkciu plnia?

Je načase, aby sme sa na veci pozreli triezvo. Treba ich pomenovať a prehodnotiť. Venovali sme toľko času a energie, aby sme ich získali, udržiavali a skladovali. Lenže na čo vlastne slúžia? A ako sa ich nazbieralo tak veľa?

Vo všeobecnosti ich môžeme rozdeliť do troch kategórií: užitočné veci, pekné veci a veci, ku ktorým máme citovú väzbu.

Začnime s najľahšou kategóriou − užitočné veci. Patria sem praktické a funkčné predmety, ktoré nám pomáhajú pri určitých činnostiach. Bez niektorých by sme neprežili, iné nám zjednodušujú život. Myšlienka, že všetky veci prinášajú úžitok, je mylná. Človeku sa otvoria oči, keď zistí, ako málo potrebuje na to, aby prežil: jednoduchý prístrešok, oblečenie na reguláciu telesnej teploty, vodu, jedlo, zopár potrieb na varenie.

Okrem najnevyhnutnejších predmetov existujú aj také, bez ktorých by sme síce prežili, ale napriek tomu sú veľmi osožné: postele, prikrývky, notebooky, čajníky, hrebene, perá, zošívačky, lampy, knihy, taniere, vidličky, gauče, kladivá, skrutkovače, šľahače − veď to poznáte. Všetko, čo používate často a čo pridáva hodnotu vášmu životu, je v minimalistickej domácnosti vítané.

Pamätajte však, že na to, aby bol predmet užitočný, ho musíte využívať. V tom je ten háčik: väčšina z nás má veľa potenciálne užitočných vecí, ktoré nepoužíva. Najlepším príkladom sú veci, z ktorých máme viac kusov: Koľko plastových nádob používate? Naozaj potrebujete náhradnú bezdrôtovú vŕtačku? Ďalšie veci sa u nás iba povaľujú, lebo sa ťažko skladajú či čistia: napríklad kuchynské roboty, súpravy na fondue a zvlhčovače. Potom sú tu veci, ktoré máme preto, lebo sa „možno zídu“, a na svoj „debut“ čakajú vzadu v zásuvkách. Ich dni sú však zrátané!

Medzi užitočné predmety sa často zamiešajú tie, ktoré nemajú praktickú funkciu, ale uspokojujú nás v inej oblasti: jednoducho povedané, radi sa na ne pozeráme. My ľudia sme oddávna cítili potrebu skrášliť si okolie − dôkazom toho sú už paleolitické kresby v jaskyniach a v súčasnosti obrazy, ktoré nám visia nad pohovkami.

Zmysel pre estetiku je dôležitou časťou našej identity a nemali by sme sa ho zriekať. Žiarivá glazúra na vkusnej váze či elegantné línie modernistického kresla môžu vyvolať uspokojenie, preto majú tieto veci právo byť súčasťou nášho života. Musíme si ich však uctiť tým, že im vyčleníme čestné miesto v domácnosti. Ak na zbierku muránskeho skla sadá prach na poličke alebo leží kdesi v škatuli v podkroví, je to iba farebná haraburda.

Veci môžeme vo všeobecnosti rozdeliť

do troch kategórií: užitočné veci, pekné veci

a veci, ku ktorým máme citovú väzbu.

Keď začnete triediť predmety, ktoré máte doma, nenechajte si automaticky všetko, čo vyzerá umelecky. Ak sa vám v jedno leto zapáčilo čosi na trhu remesiel, neznamená to, že si to zaslúži doživotné miesto na kozubovej rímse v obývačke. Na druhej strane, v prípade, že vám to zakaždým vyčarí úsmev na tvári alebo si pri pohľade na predmet hlbšie uvedomíte krásu života, zaslúžene patrí do vašej domácnosti.

Keby boli všetky veci doma krásne či užitočné, bola by to hračka, no určite natrafíte na množstvo takých, ktoré nespadajú ani do jednej z týchto kategórií. Odkiaľ sa vzali a prečo ich máme? V deviatich z desiatich prípadov sa spájajú s nejakou spomienkou alebo sme na ne citovo naviazaní: môže to byť babkin starý porcelán, otcova zbierka mincí či sarong, ktorý ste si kúpili počas medových týždňov. Pripomínajú nám ľudí, miesta a udalosti, ktoré sú pre nás nejakým spôsobom dôležité. Často sa k nám dostanú vo forme darov, suvenírov, prípadne ich zdedíme.

Opäť platí, že ak vás niektorý z nich napĺňa radosťou, pyšne ho vystavte a tešte sa z neho. Ak si ho však nechávate iba z povinnosti (bojíte sa, že teta sa obráti v hrobe, keď sa zbavíte jej porcelánových šálok na čaj) alebo ako dôkaz nejakého zážitku (akoby vám nikto neveril, že ste boli v Grand Canyone, keď vyhodíte gýčovú šálku), mali by ste si vstúpiť do svedomia.

Pri každej veci si skúste položiť otázky: Odkiaľ to mám a načo mi to je? Ako mi to prišlo do života? Kúpila som to či dostala? Ako často to používam? Zohnala by som si nový kus, keby sa to pokazilo, prípadne stratilo, alebo by mi odľahlo? Chcela som to vôbec? Odpovedajte úprimne − veci nemajú city.

Pri kladení otázok pravdepodobne narazíte na dve podkategórie. Tou prvou sú predmety, ktoré patria k iným predmetom. Istotne viete, čo mám na mysli − napríklad módne doplnky, manuály, čistiace prostriedky, stojany, škatuľky, pracovné nástroje. V tomto sa z hľadiska upratovania skrýva veľký potenciál: jedna odhodená vec so sebou môže strhnúť lavínu ďalších!

Do druhej podkategórie spadajú veci, ktoré patria iným ľuďom. To je trošku zložitejšie, lebo v súvislosti s nimi máte dosť obmedzené právomoci − možno s výnimkou vašich (malých) ratolestí. Ak ide o kajak, ktorý si k vám do suterénu odložil brat − a pätnásť rokov si naň nespomenul −, máte právo vziať záležitosť do vlastných rúk (samozrejme, najprv mu zavolajte a požiadajte ho, aby si ho čo najskôr zobral). No v prípade predmetov, ktoré súvisia s koníčkami vášho partnera, či starých videohier tínedžera si to vyžaduje diplomatickejší prístup. S trochou šťastia svojím upratovaním nakazíte ostatných, a tak si aj oni urobia poriadok vo veciach.

Zatiaľ sa len prejdite po dome alebo byte a porozmýšľajte, ktoré predmety sú užitočné, ktoré sú pekné a ktoré patria niekomu inému (jednoduché ako facka!). Netrápte sa tým, čo vyhodíte, onedlho sa k tomu dostaneme. Ak sa však stretnete s niečím nepotrebným, škaredým či neidentifikovateľným, zbavte sa toho v predstihu!

2

Nie ste to, čo vlastníte

Aj keď marketingoví pracovníci by vám tvrdili opak, nie ste to, čo vlastníte. Nič sa na tom nezmení napriek tomu, čo sa vám snaží nahovoriť článok v časopise alebo šikovná reklama.

Sem-tam však predsa spadneme do pasce reklamných tvorcov, a tak musíme rátať s ďalšou podkategóriou, do ktorej patria prestížne veci. Tie si kupujeme preto, aby sme urobili dojem na ostatných či uspokojili svoje „vysnívané ja“ − to, ktoré je o deväť kíl ľahšie, cestuje po svete, chodieva na kokteilové večierky alebo hrá v rockovej kapele.

Aj keď si to možno nechceme priznať, veľa predmetov sme si pravdepodobne zaobstarali, aby sme o sebe vytvorili akýsi obraz. Potrebu presúvať sa z bodu A do bodu B by sme bez problémov vyriešili všedným autom. Načo potom platiť dvojnásobok (či dokonca trojnásobok) za luxusný model? Lebo výrobcovia automobilov dávajú veľké peniaze reklamným firmám, aby nás presvedčili, že autá sú naším sebavyjadrením, zhmotňujú osobnosť a postavenie v obchodnom svete alebo v sociálnej hierarchii.

Tým sa to však nekončí. Potreba stotožniť sa so spotrebným tovarom zasahuje hlboko do našich životov − od výberu bývania až po to, ako si ho zariadime. Väčšina ľudí by súhlasila, že malý dom so základným vybavením je viac než postačujúci (najmä v porovnaní s prístreškami v rozvojových krajinách). Lenže podľa marketingových špecialistov, ktorí sa zameriavajú na naše ašpirácie, „potrebujeme“ veľkú spálňu, izbu pre každé dieťa, dve kúpeľne a kuchyňu s profesionálnymi spotrebičmi, inak sme v živote nič nedosiahli. Rozloha sa stáva symbolom statusu, a na to, aby ste zaplnili väčší dom, potrebujete, prirodzene, aj viac pohoviek, stoličiek, stolov a ďalších predmetov.

Reklamy nás takisto podnecujú k tomu, aby sme svoju podstatu vyjadrili prostredníctvom oblečenia − najlepšie značkového. Známe logá nám však nezaručia teplejší odev, pevnejšiu kabelku ani atraktívnejší život. Okrem toho trendové veci vychádzajú z módy krátko po tom, čo si ich kúpime − v skrini teda bude ležať kopa šatstva, ktorú si necháme v nádeji, že raz sa bude znova nosiť. Ibaže väčšina z nás nepotrebuje také veľké šatníky, aké mávajú celebrity, lebo naše oblečenie a doplnky si nikdy nevyslúžia komentár či záujem širokej verejnosti. No marketingoví pracovníci sa nás usilujú presvedčiť, že sme stredobodom pozornosti a bolo by dobré, keby sme sa podľa toho obliekali.

Nie je ľahké byť minimalistom vo svete plnom reklám. Ich tvorcovia nás neprestajne bombardujú odkazom, že množstvo vecí je meradlom úspechu. Zneužívajú fakt, že je jednoduchšie niečo si kúpiť, než to získať. Koľkokrát ste už počuli myšlienky typu: čím viac, tým lepšie, tvár sa, že si nad vecou, alebo šaty robia človeka? Tvrdia, že čím viac vecí vlastníme, tým sme šťastnejší, no akurát nás z nich častejšie bolí hlava a rastú nám dlhy. To, že si stále čosi kupujeme, niekomu určite prináša prospech... no my to nie sme.

Nie je ľahké byť minimalistom

vo svete plnom reklám.

Pravda je taká, že výrobky z nás nikdy nespravia to, čo nie sme. Vďaka drahej kozmetike sa zo ženy nestane supermodelka, záhradkárske potreby človeku nezaručia bohatú úrodu, a keď bude robiť fotky špičkovým fotoaparátom, neznamená to, že s nimi vyhrá súťaž. Napriek tomu cítime nutkanie nakupovať a skladovať veci, ktoré sľubujú, že nás spravia šťastnejšími, krajšími, múdrejšími, lepšími rodičmi či životnými partnermi, že nás vďaka nim budú viac ľúbiť, že budeme poriadnejší a šikovnejší.

Zamyslite sa však nad tým, že ak sa nič z toho, čo vám sľubovali, nenaplnilo, možno je čas, aby ste sa tých vecí zbavili.

Navyše spotrebné produkty nám nenahradia zážitky. Nepotrebujeme garáž plnú kempingových súprav, športového náčinia a gumených hračiek, keď túžime po tom, aby sme strávili príjemný čas s rodinou. Hromady plážových predmetov nám nezaistia veselú dovolenku, na to stačí mať po boku svojich blízkych. Ak budeme doma hromadiť klbká vlny, kuchárske knihy a škatule s umeleckými potrebami, nestanú sa z nás automaticky vynikajúce pletiarky, skvelí šéfkuchári či tvoriví géniovia. Veci nie sú nevyhnutné na to, aby sme z niečoho mali potešenie a osobne sa rozvíjali.

Človek sa stotožňuje aj s predmetmi z minulosti a uchováva ich, aby mu pripomínali, kto je a čo dosiahol. Koľkí z vás ešte majú uniformy roztlieskavačiek, mikiny s logom školy, trofeje zo súťaží v plávaní či poznámky z dávno zabudnutých vysokoškolských prednášok? Nechávame si ich ako dôkaz našich úspechov (akoby sme potrebovali vyhrabať starý test z matematiky, aby sme dosvedčili, že sme z nej prešli). Väčšinou však ležia kdesi v škatuliach a nikomu nič nedokazujú. Ak je to aj váš prípad, zrejme je načase, aby ste sa tých pamiatok vzdali.

Keď sa budeme na veci pozerať kritickým okom, možno nás prekvapí, koľko z nich pripomína minulosť, symbolizuje nádeje na sľubnú budúcnosť alebo patrí imaginárnemu ja. Bohužiaľ, ak im budeme venovať priveľa priestoru, času a energie, zabráni nám to v tom, aby sme žili v prítomnosti.

Niekedy máme strach, že keď sa zriekneme istých predmetov, budeme sa cítiť, akoby sme stratili časť seba. Hoci sme hrali zriedka na husliach a nikdy sme na sebe nemali spoločenské šaty, máme pocit, že len čo sa ich zbavíme, zmaríme svoju šancu stať sa virtuózmi či prominentmi.

Musíme si zapamätať, že spomienky, sny a ambície neuchovávajú predmety, ale my sami. Nie sme to, čo vlastníme. O našej osobnosti vypovedajú činy, myšlienky a to, koho ľúbime. Ak vyradíme pozostatky neobľúbených koníčkov, nenaplnených snáh a neuskutočnených predstáv, vznikne priestor na nové (a reálne) možnosti. Prestížne veci stelesňujú predstieranú verziu života. Musíme si v nich spraviť poriadok, a tak získame čas, energiu i priestor, aby sme vyjadrili svoje skutočné ja a naplno využili svoj potenciál.

3

Menej vecí = menej stresu

Predstavte si, koľko životnej energie vynaloží človek na to, aby si zaobstaral jedinú vec: najprv to plánuje, číta recenzie, hľadá najlepšiu cenu, zarába na ňu (alebo si požičiava peniaze), ide do obchodu, potom si ju dopraví domov, nájde jej miesto, naučí sa ju používať, čistiť (prípadne okolo nej utierať prach), udržiavať, kupuje si ďalšie časti, poistí ju, chráni, snaží sa nerozbiť ju, ak treba, opraví ju a niekedy za ňu platí, hoci ju už nemá. Teraz si to vynásobte počtom predmetov, ktoré vlastníte. Fúha! Je to dosť únavné!

Starať sa o veci je niekedy práca na plný úväzok. To podnietilo vznik odvetví, ktoré nám s tým pomáhajú. Firmy bohatnú na predaji špeciálnych čistiacich prípravkov na všetko možné − od pracích prostriedkov, leštidiel na striebro, vosku na nábytok, stlačeného vzduchu na elektroniku až po rôzne vlhčené utierky. Poisťovacie spoločnosti prosperujú vďaka tomu, že niekto nám môže poškodiť alebo ukradnúť auto, šperky či umelecké predmety. Zámočníci, predajcovia elektrických zabezpečovacích zariadení a výrobcovia trezorov sľubujú, že náš majetok ochránia pred zlodejmi. Opravári čakajú na to, aby nám dali do poriadku pokazené predmety.

Vzhľadom na to, koľko času, peňazí a energie si to vyžaduje, môže mať zrazu človek pocit, že veci sú jeho pánom a nie naopak.

Teraz sa pozrime bližšie na to, koľko stresu im možno pripisovať. Najprv sa stresujeme preto, lebo ich nemáme. Stáva sa, že niečo zahliadneme v obchode, prípadne v reklame a odrazu si nevieme predstaviť, ako sme bez toho mohli žiť. Má to sused, sestre to niekto daroval a kolega si to kúpil minulý týždeň. Preboha, sme azda jediní na svete, kto si to ešte nezohnal? Začne sa nás zmocňovať pocit nespokojnosti...

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Úvod

PRVÁ ČASŤ Filozofia

1 Triezvy pohľad na veci

2 Nie ste to, čo vlastníte

3 Menej vecí = menej stresu

DRUHÁ ČASŤ Minimalistické desatoro

TRETIA ČASŤ Jednotlivé miestnosti

ŠTVRTÁ ČASŤ Životný štýl