Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Miroslav Adamec

To dáme, dědo!

Přiměřeně nevýchovné příběhy

Vydala Grada Publishing, a.s., pod značkou Bambook

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 6938. publikaci

www.adamecmiroslav.cz

Ilustrace Mirek Vostrý

Odpovědná redaktorka Helena Varšavská

Sazba a zlom Antonín Plicka

Zpracování obálky Antonín Plicka

Formát ePub Antonín Plicka

Počet stran 64

Vydání 1., 2018

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2018

ISBN 978-80-247-1023-5 (ePub)

ISBN 978-80-247-0996-3 (pdf)

ISBN 978-80-271-0875-6 (print)

Předmluva

Možná se podivíte, ale dítě není třeba chránit. Naopak, dítě má vyzkoušet všechno co nejdřív, aby se mohlo zdárně rozvíjet! A nemusí to být ani trochu příjemné. Tohle je metoda dědy Nejdědy, se kterou vnuk Martin nadšeně souhlasí. A i když se často až zaleknou, co si zase vymysleli, vždycky to oba dají! Martina to sice stojí nějaký ten šrám, ale nakonec se s dědou Nejdědou naučí i létat. Dědové na rozdíl od tátů totiž taková tajemství znají!

Jak jsem se spálil

Když se spálíš, chyť se ucha, to pomůže

Děda se nakláněl nad gril a voněl kouřem. Maminka ho chválila, jak mu to jde. Prý kdyby opekl botu, byla by k jídlu! Teta se šklebila. Utrousila, že všechno, co děda hodí na oheň, chutná jak živočišné uhlí. Děda se zatvářil, že ho ta poznámka bolí, a mě ani nenapadlo se začít smát. Teta měla podivný smysl pro humor. Abych dědovi pomohl, přiložil jsem a žhavého grilu se dotkl. Skákal jsem chvíli po jedné noze, pak po druhé, a nepomohlo ani skákání oběma nohama najednou.

„Chyť se ucha, Martine,“ poradil děda, „a přestane to pálit!“

Pomohlo to. Děda ví! Děda je nejenom děd Vševěd, je to taky můj děda Nejděda!

„Spálil ses, jasně!“ potěšilo zlomyslnou tetu. „To je v pořádku. Dítě má vyzkoušet všechno co nejdřív, aby se mohlo zdárně rozvíjet. Ukaž!“ prohlížela si malé spálené místo na prstu. „No nevím, jestli je tohle dost velký popálení, aby to k tvému vývoji stačilo!“

Děda si ukrojil kus masa. „Teta má pravdu, když už, tak už. Když se jednou spálíš pořádně, nikdy tě pak taková nehoda znovu nepotká. Dáš si pozor! Ví někdo, co pálí nejvíc?“

Co pálí ze všeho nejvíc na světě?

Maminka chvíli přemýšlela. Co je asi tak na světě nejvíc teplé nebo horké tak, že to člověka až spálí.

„Svíčka, když ji zhasínáš prsty,“ řekla moje romantická maminka.

„Lžíce od polívky,“ vzpomněl si tatínek. Nikdy nenašel čas si ji vyfoukat.

„Hrnec, když si nevezmeš utěrku!“ měla svou zkušenost babička.

„Písek na pláži, když chceš jít bosky do moře,“ řekla teta. Vždycky jí záleželo na tom, aby šla k moři ladným krokem a neskákala po břehu jak písečná blecha.

„Slunce!“ napadlo mě najednou.

„Sám jsi na to přišel!“ zvedl děda obočí. „Když se spálit pořádně, tak jedině od slunce, to budeš popálenej na celej život! A budeš se nám zdárně rozvíjet!“

„A namaž se, když už sedíš na sluníčku,“ připomenula maminka, „tenhle krém má silný faktor!“ podala mi tubu a šla poklízet nádobí.

„Takový faktor ještě nevymysleli,“ usmíval se děda a nenápadně se zvedl.

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

Předmluva

Jak jsem se spálil