Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. et Mgr. Jana Mlýnková

PÉČE O STARÉ OBČANY

Učebnice pro obor sociální činnost

Recenze a odborné konzultace: MUDr. Tamara Tošnerová

Poděkování patří Mgr. Vlastě Wirthové za spolupráci a cenné rady a připomínky při zpracování učebnice.

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

© Grada Publishing, a.s., 2011

Cover Photo © fotobanka allphoto, 2011

Obrázky dodala autorka, fotografie k obr. 2, 3, 4 dodala Mgr. Vlasta Wirthová.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 4517. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková

Sazba a zlom Karel Mikula

Počet stran 192

1. vydání, Praha 2011

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978–80-247–3872-7

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7099-4 pro formát PDF

ISBN 978-80-247-7100-7 pro formát EPUB

Úvod

Předkládaná publikace Péče o seniory je určena studentům středních sociálních škol s odborným zaměřením na pečovatelskou činnost. Mohou z ní však čerpat i profesionální či laičtí pečovatelé, kteří poskytují ošetřovatelskou péči osobám vyššího věku.

Cílem publikace je poskytnout základní informace o ošetřování seniorů, seznámit s úskalími při ošetřování osob vyššího věku. Učebnice není ohledně poznatků vyčerpávající. Ostatní nezbytné poznatky o ošetřování klientů a o nemocech získá student během studia v dalších odborných předmětech.

Učebnice je rozdělena do dvou částí – obecné a speciální.

Obecná část se věnuje charakteristice stáří a stárnutí, předkládá změny ve stáří či závažnou problematiku pádů u seniorů. Zmíněn je význam rodiny při ošetřování seniora, ale i negativní jevy, jako je ageizmus či týrání seniorů, které mnohdy probíhají skrytě a není jim věnována dostatečná pozornost. Je upozorněno na problémy v komunikaci se seniory, na hlavní překážky či devalvaci a potřebnou evalvaci během verbálního kontaktu. Stručně jsou nastíněny formy péče o seniory. Tímto tématem se podrobně zabývají jiné odborné předměty.

Speciální část se věnuje potřebám seniorů a jejich hodnocení pečovatelem, dále i vlastní ošetřovatelské péči u seniorů s vybranými onemocněními, která se v tomto věku objevují. Byla zvolena onemocnění pohybového aparátu, kardiovaskulárního aparátu, z neurologických onemocnění cévní mozková příhoda, dále poruchy paměti a poruchy sluchu a zraku. Poslední kapitola je zaměřena na aktivizaci zdravých a nemocných seniorů.

Součástí všech kapitol jsou kontrolní otázky, cvičení či případové studie.

OBECNÁ ČÁST

1          Stárnutí a stáří

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

- charakterizovat pojem stáří

- vysvětlit teorie stárnutí

- vysvětlit rozdíly mezi kalendářním stářím a biologickým stářím

- popsat periodizaci stáří podle Světové zdravotnické organizace

- charakterizovat specifické znaky nemocí ve stáří

- pohovořit o adaptaci na stáří

- vystihnout formy přípravy na stáří a jejich význam

Charakterizovat stárnutí je nesnadné. Existuje několik definic stárnutí, avšak žádná z nich není zcela výstižná.

Stárnutí a stáří je fyziologickou součástí života lidí, zvířat, rostlin. Stáří představuje vyvrcholení celého životního cyklu jedince.

Stárnutí je proces, kdy v buňkách (tkáních, orgánech) vznikají degenerativní změny ve tvaru buňky a její funkce (degenerace = úpadek ve vývoji, vývojový pokles nebo ústup). Tyto změny nastupují v různou dobu během života jedince a postupují s individuální rychlostí. U některého člověka probíhají změny velmi rychle, u jiného jsou změny pomalejší. Rychlost stárnutí je geneticky zakódována, současně je ovlivněna životním stylem, prostředím, v němž člověk žije, prací, kterou vykonává, stresem apod.

Změny tkání a buněk související se stárnutím zpravidla začínají ve 30 letech života člověka.

Stáří je vyvrcholením stárnutí a představuje závěrečnou kapitolu života jedince.

1.1          Teorie stárnutí

Vědci zabývající se stárnutím vypracovali několik teorií, které by mohly pomoci vysvětlit, proč vlastně ke stárnutí buněk dochází. Těchto teorií je několik a mnohé z nich jsou poměrně složité. Seznámíme se proto pouze s některými z nich.

- Teorie o působení zevních vlivů – ekologická teorie říká, že zevní vlivy pozitivně nebo negativně ovlivňují proces stárnutí. Patří sem působení chemických látek na lidský organizmus, skladba potravy, působení mikroorganizmů, životní styl a působení stresových a dalších psychosociálních faktorů.

- Teorie volných radikálů – volné radikály poškozují membrány buněk a další části buněk. Volné radikály jsou škodlivé sloučeniny, které vznikají v organizmu. Jejich nadměrné množství poškozuje organizmus.

- Genetická teorie – délka života je předem geneticky naprogramována. Dožívají-li se rodiče vyššího věku, je pravděpodobné, že se dožijí vysokého věku i jejich děti.

- Imunologická teorie – při dělení buněk nastávají chyby, které organizmus není schopen s narůstajícím věkem rozpoznávat a odstraňovat. Důsledkem je autoimunitní proces, kdy dochází k ničení vlastních buněk.

1.2          Periodizace stáří

Podle Světové zdravotnické organizace (World Health Organisation = WHO) se stáří dělí na tři období:

- 60–74 let – rané stáří

- 75–89 let – vlastní stáří

- 90 let a více – dlouhověkost

V souvislosti s věkem existují termíny kalendářní stáří (dané věkem člověka) a biologické stáří (podmíněné zdatností seniora, jeho vitalitou, zdravím). Kalendářní věk vůbec nemusí odpovídat věku biologickému. Podrobněji se s problematikou psychologie stáří setkáte v předmětu psychologie.

1.3          Fyzická křehkost stáří

Se stárnutím úzce souvisí fyzická křehkost. Jde o stav, který může být spojen se zvýšeným sklonem k různým omezením. Jako příklad si můžeme uvést pád seniora. Může dojít ke fraktuře předloktí, z čehož se odvíjí zvýšená závislost na pomoci druhých osob a snížená schopnost sebepéče a soběstačnost. Mohou se objevovat jistá omezení, která senior dosud nepociťoval.

Příčinou fyzické křehkosti může být:

- Snížená svalová síla

- Snížená fyzická schopnost (snižuje se rychlost chůze)

- Ztráta kostní hmoty a minerálů v kostech

- Snížená imunita

- Snížená fyzická výkonnost a vytrvalost

- Narušená pohyblivost a tělesná rovnováha

Uveďme si konkrétní příklad: Paní Nováčková dochází pravidelně do poradny pro osteoporózu (onemocnění již znáte z předmětu zdravotní nauka). V obývacím pokoji zakopne o televizní kabel (nebo o roh koberečku). Dojde k fraktuře femuru. Příčinou zlomeniny je vedle zakopnutí základní onemocnění kostí, ve kterých je snížené množství vápníku a fosforu, proto jsou kosti křehké a snadno se zlomí. Následuje hospitalizace ve zdravotnickém zařízení, jež s sebou přináší vedle fyzických omezení i psychické problémy. Mohli bychom mezi ně zařadit vědomí závislosti na ošetřujícím personálu (nezapomeňme, že jsou to ve skutečnosti cizí lidé), snížené sebevědomí, sníženou sebekoncepci, myšlenky typu: „Jsem k ničemu, druhým jen na obtíž, nezvládnu se o sebe postarat…“ Tato nepříjemná zkušenost zpravidla zanechává pocit strachu při pohybu, proto bývá chůze po zkušenosti s pádem nejistá, pomalejší a opatrnější. Pomoci může vlastní rodina, která představuje významnou psychickou oporu, a trpělivý přístup k svým stárnoucím rodičům.

1.4          Specifické znaky nemocí ve stáří

Polymorbidita

Tento termín znamená, že dotyčný jedinec trpí více nemocemi (poly = mnoho, morbus = nemoc, choroba). Senior trpí např. ischemickou chorobou srdeční, dále je přítomen diabetes mellitus, osteoporóza či jiné onemocnění kostí a kloubů.

Může docházet k tzv. řetězení chorob. To znamená, že jedno onemocnění vyvolává další nemoc. Typickým příkladem z praxe je imobilita (ztráta schopnosti pohybu), která je doprovázena např. vznikem dekubitů či rychlejším snížením svalové síly.

Chronická onemocnění mohou být pro vyšší věk typická. Nemoci se většinou nedaří úplně vyléčit a jejich počet narůstá.

Odlišnosti klinického obrazu a průběhu nemoci

Nemoci mohou ve vyšším věku probíhat jinak než u nemocných ve středním věku.

K odlišnostem klinického obrazu a průběhu nemoci patří:

- Mikrosymptomatologie – mikro = malý, symptom = příznak nemoci, příznaky nemoci mohou být nedostatečně vyjádřeny. Např. u zánětlivého onemocnění chybí horečka nebo naměříme pouze lehce zvýšenou teplotu, infarkt myokardu (odúmrť srdečního svalu) nemusí být doprovázen bolestmi na hrudi.

- Nedostatek příznaků – onemocnění probíhá skrytě, příznaky nejsou objektivně přítomny. Může však dojít k náhlému zhoršení zdravotního stavu, které si vyžaduje hospitalizaci v nemocnici.

- Nespecifické příznaky – onemocnění se projevuje příznaky, jako je nechutenství (nauzea), únava, ospalost, mrzutá nálada, nezájem o okolní dění, lehce zvýšené teploty. Jde o příznaky, které se objevují u mnoha onemocnění, avšak pro žádné nejsou typické.

- Prudké nebo náhlé zhoršení probíhajících chorob – bez předchozího varování se náhle zhorší zdravotní stav

- Netypické lékové reakce – mohou se objevit reakce pacienta, které vůbec neočekáváme. Jde o tzv. nežádoucí účinky léků. Léky mohou mít zvýšený nebo snížený účinek.

- Sociální rozměr nemoci – týká se zejména chronických nemocí nebo chorob vedoucích k invaliditě a sociálnímu omezení či závislosti na péči druhých osob. Nezapomeňme, že nemoc jednoho člověka má dopad na celou rodinu, která více či méně spolupracuje a podílí se na péči o nemocného seniora.

(Zpracováno s úpravami podle TOPINKOVÁ, E. 2005, s. 8–9)

1.5          Adaptace a příprava na stáří

Stáří představuje v životě jedince velkou změnu. Na každou změnu, která nás v životě potká, je třeba se adaptovat, zvyknout si na ni, přijmout ji jako hotový fakt. Adaptace jedince na stáří závisí na mnoha faktorech, z nichž nejdůležitější je osobnost člověka, jeho aktivita během dosavadního života, zkušenosti a vlastní životní filozofie.

Způsoby, jak se vyrovnat s vlastním stářím:

- Konstruktivní způsob – jde o pozitivní postoj k životu. Senioři jsou přizpůsobiví, realizují své zájmy, zajímají se o dění kolem sebe, jsou činorodí. Jsou smíření se svým stárnutím a s potenciálním omezením svých možností a schopností. Vyhledávají aktivní formy trávení času a udržují si duševní i tělesnou svěžest.

- Obranný postoj – tuto reakci lze spatřit u osob, které byly velmi aktivní. Jde o lidi např. dříve pracující na vedoucích pozicích, kteří realizovali své pracovní ambice a budovali si kariéru. Nemohou se smířit se stárnutím, úbytkem sil, mohou mít strach ze závislosti na druhých osobách. V nemoci nebo při postižení odmítají pomoc, nejsou schopni o ni požádat a přijmout ji, tají sníženou schopnost sebepéče.

- Závislost – sklon k závislosti mají lidé, kteří bývali po celý život spíše pasivní, spoléhali se na druhé, nechali se vést druhými lidmi. I ve stáří očekávají, že je někdo povede, vyhoví jejich žádostem, vykoná činnosti za ně. Okolí se může zdát, že své potíže často zveličují.

- Nepřátelský postoj – neshody tvoří součást dosavadního života těchto seniorů. Mají sklon ke svalování viny na druhé, bývají agresivní, zlostní, mrzutí, nespokojení. K ostatním lidem se mohou chovat nepřátelsky. Není výjimkou, že tito senioři žijí osaměle, protože se jim okolí včetně vlastní rodiny raději vyhýbá.

- Sebenenávist – někteří senioři mohou být lítostiví, pesimističtí, jejich život se jim zdá nedostatečně naplněn. Mají pocit, že jej promarnili. Cítí se osaměle, ale sociální kontakty nevyhledávají. U této skupiny nejvíce hrozí, že si mohou ublížit. V tomto případě je vhodná intervence (zásah, pomoc) lékaře – psychiatra.

Jednotlivé způsoby zvládání změn se mohou kombinovat a reakce na stárnutí je vždy individuální.

Příprava na stáří

Přizpůsobení se stáří ovšem není záležitost pouhých několika let před dosažením důchodového věku. Příprava na stáří je celoživotní záležitostí. Můžeme rozlišit tři formy přípravy na stáří:

- Dlouhodobá příprava – začíná v dětství, kdy učíme děti úctě ke stáří a správným formám chování k seniorům. Praktické informace o tom, jak se chovat ke starým lidem, poskytují rodiče dětem tím, jak se chovají k vlastním rodičům, jak o nich hovoří, jak se tváří, jak s nimi komunikují. Příkladem je také schopnost řešení péče o seniora v rodině, celkový postoj k situaci.

- Středně dlouhá příprava – člověk ve středním věku má začít s cílenou přípravou na stáří. Může se týkat životosprávy, cvičení, kontaktů s přáteli. Nezbytným krokem je sociální příprava zahrnující finanční zajištění svého stáří z vlastních zdrojů, neboť výška penze nemusí být u všech osob dostatečná. Dospělí lidé se celkově zamýšlí nad tím, jak bude jejich stáří vypadat. Uvažují o tom, kde budou žít, s kým, kdo se o ně bude moci postarat, až nebudou mít dostatek vlastních sil.

- Krátkodobá příprava – týká se období zhruba tří let před odchodem do důchodu. Má být ryze praktická a týká se např. úpravy bytu, výměny opotřebovaných elektrospotřebičů, koupě nové mikrovlnné trouby, pračky apod. Některé elektrospotřebiče jsou poměrně finančně náročné a kupovat je v době, kdy je senior již v penzi, nemusí být pro pár seniorů jednoduché. Součástí krátkodobé přípravy je i plán, jak vyplnit svůj volný čas.

(Zpracováno volně podle POLÁCHOVÁ, E. 2007, s. 49)

1.6          Samostudium

K zapamatování:

- Teorie stárnutí

- Periodizace stáří

- Fyzická křehkost stáří a její příčiny a důsledky

- Polymorbidita, mikrosymptomatologie, nedostatek příznaků, nespecifické příznaky, prudké zhoršení průběhu nemoci, sociální rozměr nemoci

- Adaptace na stáří, způsoby, jak se vyrovnat s vlastním stářím – konstruktivní způsob, obranný postoj, závislost, nepřátelský postoj

- Formy přípravy na stáří – dlouhodobá, středně dlouhá, krátkodobá příprava

Kontrolní otázky a cvičení:

1. Charakterizujte pojem fyzická křehkost stáří a vyjmenujte její příčiny.

2. Vyjmenujte a vlastními slovy popište specifické znaky nemocí ve stáří.

3. Jaké negativní důsledky se odvíjejí od mikrosymptomatologie klinického obrazu nemoci?

4. Jaké psychické důsledky s sebou přináší fyzická křehkost stáří? Zpracujte písemně podle pokynů učitele.

5. Jaké znáte teorie stárnutí? Vysvětlete je.

6. Popište formy přípravy na stáří.

7. Jakými způsoby se senior vyrovnává se svým stářím?

Literatura:

- HAYFLICK, L. Jak a proč stárneme. Praha: Knižní klub a Columbus, 1997.

- KALVACH, Z., ONDERKOVÁ, A. Stáří. Pojetí geriatrického pacienta a jeho problémů v ošetřovatelské praxi. Příloha Florence. Praha: Galén, 2006.

- KOZIEROVÁ, B., A KOL. Ošetrovatel’stvo 1. Martin: Osveta, 1995.

- LINHART, J., A KOL. Slovník cizích slov pro nové století. Litvínov: Dialog 2003.

- POLÁCHOVÁ, E. Adaptace a příprava na stáří. In: Sestra, 2007, roč. 17, s. 49.

- VIGUÉ, J. (ed.) Zdraví pro třetí věk. Čestlice: Rebo Productions CZ, spol. s r.o., 2006.

- WEBER, P., A KOL. Minimum z klinické gerontologie pro lékaře a sestru v ambulanci. Brno: IDVPZ, 2000.

2          Změny ve stáří

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

- rozdělit a vyjmenovat změny ve stáří

- vyjmenovat a popsat biologické změny, které se ve stáří objevují

- uvědomit si reakci lidí na změny ve stáří

- uvědomit si negativní důsledky, které tyto změny přináší

- charakterizovat provázanost změn ve stáří a uvést jednotlivé příklady ze života seniorů

- chápat emocionální labilitu seniora

- vlastními slovy vystihnout sociální změny ve vyšším věku

Příprava studenta na nové učivo

Zopakujte si ze zdravotní nauky jednotlivé tělní systémy, o kterých se pojednává v této kapitole – pohybový systém, kožní systém, kardiovaskulární systém, respirační systém, trávicí, pohlavní, vylučovací, nervový systém, smyslové vnímání.

Ve vyšším věku dochází v lidském organizmu k mnoha změnám, které s sebou stáří přináší a kterým se nelze vyhnout. U lidí se však projevují značnými individuálními rozdíly. Také jejich nástup je časově různorodý v souvislosti s genetickými dispozicemi, životním stylem, zlozvyky apod. Všechny změny spolu vzájemně souvisí a ovlivňují se.

Obr. 1 Změny ve stáří

2.1          Biologické změny

Tělesné změny se týkají většiny orgánových soustav a jejich orgánů. Nejvíce nápadné jsou na kůži nebo pohybovém systému, které zřetelně vidíme. Dále probíhají v:

- Kardiovaskulárním systému

- Respiračním systému

- Trávicím systému

- Pohlavním a vylučovacím systému

- Nervovém systému

- Smyslovém vnímání, spánku

Kožní ústrojí

Dochází ke snížení aktivity mazových žláz. Kůže ztrácí schopnost zadržovat vodu. Proto může být kůže suchá a může svědit. Na rukou, horních končetinách nebo v obličeji se mohou objevovat hnědé, tzv. „stařecké skvrny“. Je to projev nahromadění melanocytů (buňky tvořící kožní pigment). Naopak, může se stát, že se v kůži objeví bledá místa, v nichž pigment zcela chybí.

Dochází ke snížení množství elastických vláken. Kůže může být méně elastická, tvoří se vrásky, snižuje se kožní turgor (napětí kůže).

V podkoží může docházet ke ztrátě tukové tkáně. Kůže je pak tenká a může připomínat pergamenový papír.

Přídatné orgány – vlasy, chlupy a nehty – procházejí též změnami (šedivění, řídnutí, u nehtů ztluštění a s výskytem podélných rýh).

Pohybový systém

Může dojít ke změnám spojeným s výškou a váhou postavy. Ke snížení výšky postavy dochází, protože atrofují meziobratlové ploténky. Někteří senioři mohou chodit v mírném předklonu. Příčinou je ochabování kosterních svalů, které již nejsou schopny udržet postavu zpříma. Kosti mohou řídnout a stát se křehkými, tím se může zvýšit riziko zlomenin a úrazů. Možný úbytek kloubní chrupavky doprovází zvýšená bolestivost kloubů a snížená schopnost pohybu. Kosterní svaly mohou ochabovat, jejich pružnost a fyzická síla se snižuje. Hladká svalovina, s výjimkou cév, pracuje až do vysokého věku dostatečně.

Kardiovaskulární systém

Klesá pracovní kapacita srdce. To se může projevit při zvýšené fyzické zátěži nebo při stresu. Srdeční chlopně ztrácejí pružnost a snižuje se činnost srdce jako pumpy. Srdce je pak schopné přečerpávat méně krve. Může dojít k poklesu průtoku krve všemi orgány, včetně ledvin, mozku, koronárních cév.

Klesá elasticita cév a může se objevit hypertenze. Příčinou snížené elasticity cév je ukládání tukových látek a vápníku do stěny tepen (ateroskleróza).

Respirační systém

S postupujícím věkem u řady seniorů klesá respirační schopnost plic. Typickým projevem je zadýchávání. Staří lidé si stěžují, že nemohou popadnout dech. Senior zpravidla nadechuje menší množství vzduchu, neboť se zmenšuje objem hrudníku vlivem změn na hrudníku a v mezižeberních svalech. Snižuje se vitální kapacita plic. Klesá čistící schopnost řasinkovitého epitelu, proto se mohou častěji vyskytnout záněty dýchacích cest.

Trávicí systém

Tento systém bývá postižen méně než předchozí tělní systémy. Avšak i zde dochází k výrazným změnám. Ve stáří se může objevovat opotřebování a ztráta chrupu. Snižuje se tvorba slin, trávicích enzymů. Je zpomalená motilita (pohyblivost realizovaná hladkým svalstvem) orgánů trávicí trubice. Následkem je prodloužený průchod tráveniny žaludkem a střevy. Oslabená peristaltika může být doprovázená zácpou. Je zpomaleno vstřebávání vitaminů, živin a dalších látek včetně léků. V pozdním věku může dojít vlivem atrofických změn Langerhansových ostrůvků ve slinivce břišní k výskytu „stařecké“ formy cukrovky (diabetes mellitus).

Pohlavní a vylučovací systém

Sexuální aktivita u seniorů je výrazně individuální. U mnohých osob přetrvává do vysokého věku. Degenerativní změny mužských pohlavních žláz probíhají velmi pomalu. Varlata jsou schopna tvořit spermie do pozdního věku, i když se snižuje jejich množství. U žen jsou degenerativní změny výrazné a objevují se po menopauze. U žen je ukončena sekrece pohlavních hormonů, zmenšuje se mléčná žláza, snižuje se přirozená zvlhčující schopnost pochvy.

Ve vyšším věku klesá schopnost ledvin tvořit a vylučovat moč. Klesá kapacita močového měchýře, snižuje se síla obou svěračů uretry. Někteří senioři nemusí být schopni udržet moč. Může to být způsobeno zvětšenou prostatou nebo u žen ochabnutím svalstva pánevního dna. Dále se snižuje schopnost kompletního vyprázdnění celého močového měchýře. Po vymočení zůstává určité množství moči v močovém měchýři (reziduum). Tím se vysvětluje, proč senioři pociťují nucení na močení i v nočních hodinách.

Nervový systém

Snižuje se rychlost vedení vzruchů v periferním nervovém systému. Proto někteří senioři potřebují více času na příjem informace a její zpracování. Jinými slovy řečeno, prodlužuje se reakční čas na podněty. Např. osmdesátiletému člověku může trvat delší dobu, než si uvědomí, že vstoupil bez rozhlédnutí do vozovky, a upozorní ho až zastavující auto za skřípotu brzd. Hovoříme o sníženém psychomotorickém tempu.

Smyslové vnímání, spánek

Snižuje se výkonnost smyslových orgánů. Výrazné může být postižení zraku a sluchu.

K postižení zraku může zvolna docházet již ve středním věku. Ve stáří se snižuje zraková ostrost, schopnost oka adaptovat se na tmu a šero, snižuje se akomodační schopnost na blízké a vzdálené předměty. Někdy můžeme pozorovat i zúžení zorného pole, což je velmi závažné zejména u řidičů.

Stařecké změny oční čočky mohou být doprovázeny vznikem katarakty (šedým zákalem), což se projevuje sníženou zrakovou ostrostí. Výjimečný není glaukom (zelený zákal, ve skutečnosti jde o zvýšený nitrooční tlak).

Zhoršený sluch je ve stáří poměrně častý. Vzniká následkem atrofických změn sluchové dráhy. Sluch je postižen zejména u lidí, kteří pracovali v hlučném prostředí. Postižený má právo na odškodnění pro nemoc z povolání. Dalšími rizikovými faktory jsou toxické vlivy, malnutrice, ateroskleróza. Nedoslýchavost u starších lidí představuje závažný a mnohdy přehlížený problém. Lidé mají problémy v komunikaci, což může vést k jejich sociální izolaci.

Poruchy sluchu se objevují více u mužů.

Ve stáří dochází i k vjemovému poklesu chuti a čichu, proto je důležité zelené koření při přípravě stravy pro seniory.

2.2          Psychické změny

Stárnutí zahrnuje různé změny psychiky, které se s rostoucím věkem mohou objevovat u každého člověka individuálně.

Mezi psychickými změnami a projevy ve stáří existují značné individuální rozdíly. Jednoduše můžeme říci, že dochází ke zhoršení kognitivních (poznávacích) funkcí, tedy vnímání, pozornosti, paměti, představ, myšlení. Může klesat pružnost myšlení či psychická vitalita.

Nezměněna zůstává slovní zásoba, jazykové dovednosti, způsob vyjadřování myšlenek, intelekt. Některé psychické pochody naopak zaznamenávají zlepšení, např. vytrvalost, trpělivost, schopnost úsudku, rozvaha.

Na kvalitě psychiky se podílí osobnost člověka. Integrita (celistvost) osobnosti zůstává zachována, zpravidla se mění pouze její dílčí schopnosti. Mohou se měnit některé osobnostní rysy a vlastnosti jedince. U patologických typů jedinců může docházet ke zvýraznění některých vlastností nebo rysů (např. podezíravost u paranoidního typu osobnosti), jiné ztrácejí na své intenzitě (smysl pro pořádek). Také dochází ke změnám v hierarchii potřeb. Do popředí se dostává zájem o vlastní zdraví, potřeba jistoty a bezpečí, touha se uplatnit i ve vyšším věku (JAROŠOVÁ, D., 2006, s. 24–25).

Zhoršuje se přizpůsobení se životním změnám. Senioři mají rádi svůj stereotyp a při nedostatku motivace k jiným, novým činnostem jej mohou neradi měnit.

Příklad: Senior(ka) dostane k Vánocům varnou konvici, mikrovlnnou troubu nebo jiného moderního pomocníka do kuchyně. Rodina však po půl roce zjistí, že je jejich dárek stále uložen v originálním balení a předmět nebyl dosud použit. Jaké je to překvapení pro blízké, když po určité době zjistí, že jejich babička stále neumí obsluhovat troubu či mobilní telefon. Přizpůsobit se požadavkům moderní doby je pro některé seniory nemožné, pro jiné naprosto samozřejmé. Na jedné straně vidíme jedince, kteří navštěvují kurzy počítačové techniky pro seniory, ovládají manipulaci s myší, odesílání mailů, surfování po internetu apod. Mikrovlnná trouba je pro ně samozřejmostí stejně jako elektrický šlehač. Na druhé straně jsou senioři, kteří neumí nebo nechtějí umět ovládání mobilního telefonu s tím, že se bez něj celý život obešli a obejdou se bez něj i nadále. Uznávají klady výdobytků moderní techniky, avšak odmítají se naučit jejich obsluhu. Je zde také velký prostor i pro rodinné příslušníky, aby seniora motivovali k používání nových přístrojů a naučili jej s nimi zacházet.

Ani oblast citového života nezůstává beze změn. Staří lidé mohou být více plačtiví. U patologických typů osobnosti se objevuje rychlé střídání nálad – emoční labilita. U některých jedinců je výrazná úzkost, strach (o život, z pádů, ze samoty apod.), může se objevit i depresivní naladění seniora. U zdravých a vitálních seniorů se emoční labilita zpravidla neobjevuje.

Velkou psychickou až traumatizující změnou je ztráta životního partnera. Po jeho smrti prožívá ten druhý zcela nevyhnutelně pocit nenahraditelné ztráty, prázdnoty, samoty a opuštění. Většina lidí se s touto ztrátou naučí žít, i když je to situace nesmírně bolestivá. Někteří lidé tuto emocionálně náročnou situaci neunesou, nesmíří se s ní, což nejednou může urychlit jejich vlastní úmrtí. Z běžného života známe větu: „Mě nic nebaví, nic mě tu nedrží. Mladí mají své, nemají na mě čas. Chci jít za svou Aničkou.“

2.3          Sociální změny

Sociální stárnutí velmi úzce souvisí s odchodem do starobního důchodu. Je to jedna ze zásadních změn v životě, která člověka může ovlivnit v negativním i pozitivním slova smyslu.

Odchodem do starobního důchodu se mění sociální role seniora (JAROŠOVÁ, D., 2006, s. 29). Končí role pracujícího člověka, který svou pracovní činností vytváří hodnoty pro obyvatelstvo a celý stát. Starší člověk získává novou roli důchodce, který naopak dostává od státu penzi a svou prací již našemu společenství nijak nepřispívá. Tím může dojít ke snížení společenské prestiže a autority. Nejednou bývá senior-důchodce vnímán jako někdo, kdo čerpá peníze ze státní kasy, např. na častější ošetření u lékařů, a současně společnosti nic nepřináší, tedy je zbytečný. Velmi často je takové chápání seniorů podporováno reportážemi a články v médiích.

Penzionování s sebou nepřináší pouze změny v sociálních rolích. Mění se i ekonomická situace seniorů. Nízká penze, poplatky u lékařů a v lékárnách mnohdy nedovolují udržet dosavadní životní standard, na který byli lidé ve středním věku zvyklí. Omezování slastí, příjemných okamžiků, např. dobrého jídla a výletů, souvisí se změnami nálad, neboť přizpůsobení se ztíženým životním podmínkám není snadné pro mladé nebo osoby středního věku, natož pro seniory. Ovšem zvládnutí těchto situací spočívá v řádné přípravě na stáří a na penzionování. Odchod do důchodu není vhodné řešit pouze penzijním připojištěním, ale plánováním životního programu, který bude každý z nás žít.

Někteří lidé se na penzionování těší. Plánují si různé aktivity, na které dosud neměli čas. Chtějí se věnovat zahrádce, přestavět část domu, věnovat se vnoučatům, cestovat. Jsou připraveni na nový život, který jim uspokojí mnohá očekávání.

Mnozí lidé však nevědí, co dělat s volným časem, kterého je najednou příliš. Pokud nejsou schopni naplnit den smysluplnými činnostmi, může se objevit nuda, přemítání o smyslu života, pocit neuspokojených potřeb a další negativní emoce. Senior může být nespokojený, mrzutý, lítostivý.

Další součástí stáří může být výskyt nemocí, který pak může bránit ve vykonávání běžných denních činností. V takovém případě dochází k omezení soběstačnosti a sebepéče, objevuje se fyzická závislost na pomoci druhých osob (rodinných příslušníků, pečovatelů). Senior pak není schopen samostatného nakupování, vycházek a pohybu mimo byt. Řešením v této situaci je použití různých kompenzačních pomůcek – např. holí, berlí, chodítka (nízkého nebo vysokého) či vozíku. Za jejich pomoci lze seniora se sníženou pohyblivostí bezpečně doprovázet nejen na procházce a výletech, ale i při rekreačním pobytu například na chalupě. V případě nedostatku společenských kontaktů a komunikace mohou někteří senioři pobývající pouze doma mít pocit sociální izolace. Ten s sebou může přinášet řadu negativních nálad.

Avšak není pravidlem, že je každý senior závislý na pomoci druhých osob. Mnozí senioři žijí dlouho aktivním životem, jsou schopni zajišťovat běžné denní povinnosti, pečovat o domácnost a věnovat se svým koníčkům. Někdo se může pochlubit vzkvétající zahrádkou, jiný svými turistickými aktivitami či počítačovými dovednostmi, další nachází své uspokojení v péči o vnoučata a ve společných aktivitách.

2.4          Samostudium

K zapamatování:

- Změny ve stáří – biologické, psychické, sociální

- Biologické změny nejčastěji postihují kožní ústrojí, pohybový aparát, kardiovaskulární aparát, respirační systém, trávicí systém, pohlavní a vylučovací systém, nervový systém, smyslové vnímání, spánek

- Snížený kožní turgor

- Atrofie meziobratlových plotének, Langerhansových ostrůvků, diabetes mellitus

- Oslabená peristaltika střev, snížená motilita orgánů trávicí trubice

- Menopauza

- Zhoršená akomodační schopnost oka, katarakta, glaukom

- Zhoršení kognitivních funkcí

- Prodloužený reakční čas

- Ztráta životního partnera, emoční labilita

Kontrolní otázky a cvičení:

1. Popište biologické změny, které nastávají ve vyšším věku.

2. Charakterizujte sociální změny v životě seniora.

3. Proč se podle vás mění hierarchie potřeb u seniorů?

4. Z jakých důvodů se některé osoby vyššího věku těší na odchod do důchodu?

5. Jak se podle vás projevuje emoční labilita u seniorů a za jakých okolností?

6. Jaké mohou být podle vás reakce seniorů na změny ve stáří? Demonstrujte je na několika případech.

7. Charakterizujte psychické změny ve stáří, demonstrujte příklady ze svého okolí.

Případová studie

Máte ve své péči imobilní sedmdesátiletou ženu, o kterou se staral manžel, jenž nyní zemřel. Sepište, jak může vaše klientka reagovat na tuto výraznou životní změnu. Zdůvodněte vaše myšlenky.

Literatura:

- JAROŠOVÁ, D. Péče o seniory. Ostrava: Ostravská univerzita, 2006.

- KLEVETOVÁ, D., DLABALOVÁ, I. Motivační prvky při práci se seniory. Praha: Grada Publishing, 2008.

- VIGUÉ, J. (ed.). Zdraví pro třetí věk. Čestlice: Rebo Productions CZ, spol. s r.o., 2006.

Koniec ukážky

Table of Contents

Úvod

OBECNÁ ČÁST

1 Stárnutí a stáří

1.1 Teorie stárnutí

1.2 Periodizace stáří

1.3 Fyzická křehkost stáří

1.4 Specifické znaky nemocí ve stáří

1.5 Adaptace a příprava na stáří

1.6 Samostudium

2 Změny ve stáří

2.1 Biologické změny

2.2 Psychické změny

2.3 Sociální změny

2.4 Samostudium

3 Pády

4 Senioři a rodina

5 Potřeby seniorů

6 Komunikace se seniory

7 Formy péče o seniory

7.2 Formy péče o seniory

8 Specifika ošetřování seniorů

9 Problematika potřeb ve stáří

9.2 Zhodnocení potřeb seniora

10 Péče o seniory s vybraným onemocněním

10.1 Péče o seniora s onemocněním pohybového aparátu

10.2 Péče o seniora s onemocněním kardiovaskulárního aparátu

10.3 Péče o seniora s cévní mozkovou příhodou (CMP)

10.4 Péče o seniora s poruchami paměti

10.5 Péče o seniora s poruchami sluchu a zraku

10.6 Možnosti aktivizace seniorů

Přílohy