Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Doporučeno trenérsko-metodickým úsekem Fotbalové asociace ČR jako doplňková literatura pro vzdělávání trenérů dětí a mládeže.

Poděkování autorů a redakce patří Klubu FC Viktoria Plzeň za spolupráci a poskytnutí fotodokumentace.

Jaromír Votík

Jiří Zalabák

Fotbalový trenér

základní průvodce tréninkem

Autorky kapitol Kompenzační cvičení a Zpevňovací a podporová cvičení: Marta Bursová, Petra Šrámková

Recenzenti: doc. PaedDr. Miroslav Nemec, Ph.D., PhDr. Laco Borbely

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

jako svou 4622. publikaci

Fotografie Jaromír Pech

Ilustrace Zdenka Marvanová, Daniela Benešová

Schémata Radek Votípka

Odpovědná redaktorka Ivana Kočí

Jazyková úprava Gabriela Janů

Návrh a příprava obálky Studio Hozák

Sazba Jan Šístek

Počet stran 184

První vydání, Praha 2011

Vytiskla tiskárna FINIDR s.r.o., Český Těšín

© Grada Publishing, a.s., 2011

ISBN 978-80-247-3982-3

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7288-2 pro formát PDF

ISBN 978-80-247-7831-0 pro formát EPUB

Předmluva Pavla Vrby

Vážení kolegové,

předpokládám, že většina z vás fotbal na určité úrovni hrála nebo doposud hraje. Hráčská zkušenost je jistě dobrý vklad do začátku trenérské kariéry, ale jen ta nestačí. Změna role hráč–trenér je poměrně složitá a vyžaduje postupné získání dalších, již trenérských zkušeností. Je nutno mnohé nastudovat, aby trenér zůstal tzv. v obraze.

Také jsem trenérské zkušenosti i vědomosti získával postupně. Hráčskou kariéru jsem byl pro zranění nucen ukončit v Přerově, kde jsem ještě jako hráč začal trénovat žákovský tým. Po návratu do Havířova jsem pracoval v Baníku Ostrava, nejdříve jako trenér přípravky, potom žáků a následně dorostenců. K fotbalu dospělých jsem se dostal až v roli asistenta A týmu mužů Baníku Ostrava. Současně jsem také získával další vědomosti a zkušenosti studiem trenérských licencí. Jsem přesvědčen, že každá zkušenost, ať už pozitivní či negativní, kterou jsem získal trénováním nebo studiem, mi pomohla a pomáhá v trenérské práci.

Čas věnovaný trénování žákovských a dorosteneckých týmů rozhodně nepovažuji za ztracený, naopak ho beru jako jedno z nejpříjemnějších období své trenérské kariéry. A právě trenérům, kteří chtějí zahájit svoji trenérskou kariéru u mládežnických týmů, může tato publikace pomoci při jejich „ rozjezdu“.

Do vaší trenérské práce, ať už s žáky, dorostenci či týmy dospělých, vám přeji hodně trpělivosti, radosti a trochu toho trenérského štěstí.

Pavel VRBA

trenér FC Viktoria Plzeň

Předmluva Pavla Horvátha

Hrál jsem, hraji a chci hrát fotbal, a to co nejdéle. Až skončím, zřejmě mě však budou muset ze hřiště odvézt na vozíčku, uvažuji o tom, že bych u fotbalu zůstal, nejspíš jako trenér.

Po dobu mé hráčské kariéry v domácích i zahraničních klubech jsem hrál pod trenéry z Čech, Rumunska, Anglie, Portugalska i Japonska. Mohu tedy srovnávat jejich přístup, pojetí tréninku, způsob komunikace atd. Každý z nich měl svá specifika, každý byl svým způsobem unikát (psychologie, taktika, koučování apod.) a pod jejich vedením jsem získal hodně zkušeností, které při trénování případně využiji.

Já osobně bych si chtěl od každého vzít něco, co mě zaujalo a pomohlo mi. Podle mých zkušeností nemohli tito trenéři „žít“ jen ze své hráčské minulosti, určitě na sobě dál pracovali a vzdělávali se.

Za důležité například považuji absolvovat minimálně týdenní stáž v různých fotbalových klubech, a to nejen v zahraničí, ale i u nás, v našich podmínkách.

Myslím, že pro zahájení trenérské kariéry nabízí tato publikace dostatek informací důležitých pro práci trenéra a je dobrým průvodcem základy trénování.

Pavel HORVÁTH

kapitán FC Viktoria Plzeň

Naším záměrem bylo připravit uceleně a přehledně zpracovanou publikaci, která na elementární úrovni, ale v poměrně velké šíři, předkládá fotbalovým trenérům vyvážený didaktický materiál s možností bezprostřední aplikace do praxe, srozumitelná doporučení a inspiraci pro trenérskou práci.

V teoretických kapitolách jsme se zaměřili na druhy herního výkonu, jeho obsah a didaktické formy tréninkového procesu. Nechybí charakteristiky druhů tohoto procesu od nácviku a herního tréninku, ve kterém dochází k osvojování a zdokonalování fotbalových dovedností, až ke kondičnímu tréninku (rozvoji pohybových schopností), regeneraci a psychologické přípravě.

Čtenář získá základní informace z teorie a praxe fotbalového tréninku. Ulehčit jejich přenos do praxe má 210 schémat a popisů pohybových her, průpravných a herních cvičení i průpravných her pro hráče v poli i brankáře. Už z názvu některých kapitol je zřejmé, že nejsou opomenuta ani specifika sportovní přípravy dětí a mládeže.

Z výše uvedených důvodů je tato publikace doporučena Fotbalovou asociací České republiky, trenérsko metodickým úsekem, jako studijní doplňková literatura pro vzdělávání trenérů na základní úrovni, především dětí a mládeže.

Většina z vás fotbal na určité úrovni hrála, má tedy své praktické hráčské zkušenosti a zažila různé metody různých trenérů. A proto všichni určitě víte, že fotbal není „černobílý“, cest k úspěchu je více a každý trenér si postupně hledá tu svoji. Pokud vám začátek hledání vaší cesty usnadní tato publikace, tak byl náš záměr splněn.

Autoři

Fotbal vznikl z míčových her, které byly a jsou v každé historické etapě v různých obměnách součástí kulturního vývoje lidstva. První zprávy jsou z období asi 3000 let př. n. l. (Čína, Řecko, Řím, Májové, Aztékové atd.). Ve středověku první zprávy pocházejí z Francie, Itálie, ale především Anglie (dekret z roku 1313 zakazuje fotbal – boj o míč s cílem dopravit jej do některé městské brány).

Pro přelom 18. a 19. století v Anglii je charakteristický vznik a následně značný rozvoj „novodobého“ fotbalu. Původní pravidla vznikla v roce 1840. Football Association – sdružení 11 zástupců škol a klubů – vzniklo v r. 1863. Anglický pohár – nejstarší soutěž na světě – zahájila činnost v r. 1871. Z Anglie se fotbal šířil nejdříve do Evropy a pak do celého světa. V roce 1904 byla založena Mezinárodní fotbalová federace – FIFA. První MS se konalo v roce 1930 v Uruguayi. UEFA – Evropská unie fotbalových asociací – byla založena v r. 1954.

V Čechách a na Moravě se fotbal začal hrát koncem 19. století v cyklistických a veslařských klubech a dále ve studentských kroužcích (zmínka pochází např. z r. 1885). První fotbalové utkání se konalo v roce 1887 v Roudnici (jiný zdroj udává r. 1892). V roce 1901 vznikl Český fotbalový svaz, v r. 1891 byla založena AC Sparta Praha (jiný zdroj uvádí rok 1894) a r. 1892 zahájil činnost SK Slavia Praha. V Brně se první fotbalové utkání hrálo r. 1896. První zmínka o fotbalu na Slovensku pochází z r. 1893 z Banské Bystrice. V roce 1922 byla založena a též přijata za člena FIFA Československá asociace fotbalu (ČSAF).

Československá fotbalová asociace zanikla k 1. 1. 1993 s rozdělením Československé federace a vrcholným fotbalovým orgánem v České republice se stal Českomoravský fotbalový svaz (ČMFS). V roce 2011 došlo ke změně názvu na Fotbalovou asociaci České republiky (FAČR).

Československý fotbal má bohatou minulost. Mezi nejvýznamnější úspěchy patří:

1934 – 2. místo MS v Itálii

1962 – 2. místo MS v Chile

1964 – 2. místo na OH v Japonsku

1976 – 1. místo ME v Jugoslávii

1980 – 1. místo na OH v Moskvě

1980 – 3. místo ME v Itálii

1990 – MS v Itálii – postup do čtvrtfinále

V roce 2010 bylo v České republice registrováno 4 148 fotbalových klubů, ve kterých hrálo 15 378 týmů, a registrováno bylo přes 700 000 hráčů, z toho 1 709 profesionálů, přes 426 000 amatérů a 280 000 žáků a dorostenců. Futsal hrálo přes 51 000 hráčů.

V současné době dochází i u nás k dynamickému rozvoji ženského fotbalu jak na úrovni národního svazu, tak v rámci mezinárodních soutěží. V roce 2010 se v České republice organizovaně věnovalo fotbalu přes 14 000 žen a téměř 4 000 dívek. Fotbalová utkání rozhodovalo téměř 3 900 rozhodčích (z toho 38 žen) a tréninkový proces zajišťovalo téměř 11 600 trenérů. V současné době patří české juniorské reprezentace mezi výše hodnocené týmy v Evropě a seniorská reprezentace postupně od roku 2008 ustupuje z předních míst světového žebříčku FIFA.

Pro rozvoj žákovského a dorosteneckého fotbalu má velký význam spolupráce FAČR a MŠMT ve smyslu propojení školního a svazového fotbalu. Konkrétně se jedná o spolupráci v rámci 50 SpSM (Sportovních středisek mládeže) na úrovni základních škol a 41 SCM (Sportovních center mládeže) spolupracujících se středními školami. Jejich činnost, dotovaná státem, určitě přispívá k dalšímu zkvalitňování práce s fotbalovými talenty.

K vyhledávání a rozvoji fotbalových talentů přispívají různé turnaje a projekty jako například McDonald´s Cup, Danone – Pohár národů, Coca-Cola Školský pohár, Kouba Cup a akce v rámci projektu „FOTBAL ANO – DROGY NE“.

Český fotbal samostatně dosáhl od roku 1993 těchto úspěchů:

1996 – 2. místo na ME v Anglii

2000 – 2. místo na ME na Slovensku – reprezentace do 21 let

2000 – účast na ME v Belgii a Holandsku

2000 – účast na OH v Austrálii

2001 – postup do čtvrtfinále na MS v Argentině – reprezentace do 20 let

2001 – 2. místo na ME ve Finsku – reprezentace do 19 let

2002 – 1. místo na ME ve Švýcarsku – reprezentace do 21 let

2003 – 3. místo na ME v Lichtenštejnsku – reprezentace do 19 let

2004 – 3. místo na ME v Portugalsku

2006 – 2. místo na ME v Lucembursku – reprezentace do 17 let

2006 – účast na MS 2006 v Německu

2006 – 3. místo na ME v Polsku – reprezentace do 19 let

2007 – 2. místo na MS v Kanadě – reprezentace do 20 let

2008 – účast na ME ve Švýcarsku a Rakousku

2008 – 3. místo na ME v ČR – reprezentace do 19 let

2011 – účast na MS v Mexiku – reprezentace do 17 let

2011 – 3. místo na ME v Dánsku – reprezentace do 21 let

2011 – 2. místo na ME v Rumunsku – reprezentace do 19 let

Fotbal je sportovní, týmová, branková hra a patří v naší republice k nejoblíbenějším sportovním hrám. Na profesionální úrovni je i faktorem ekonomickým a politickým, může také ale sloužit jako vhodná forma aktivního odpočinku a zábavy. Herní zatížení je určováno objemem, intenzitou a složitostí činností v průběhu utkání. Výsledky posledních analýz utkání nejlepších světových mužstev dokazují, že hráči v průběhu utkání překonají v závislosti na jejich místě v sestavě přibližně 10 000–13 000 m. Z toho např. hráč středové řady absolvuje přibližně 3 000 m chůzí, 5 600 m klusem, 3 400 m rychlým během nebo sprintem. Délka sprintů je nejčastěji 16 až 30 m (cca 30krát za utkání).

Současné pojetí hry je charakterizováno neustálým zvyšováním požadavků na intenzitu herních činností v utkání při současně se zvětšující složitosti. Jinými slovy, hráč má na uskutečnění herních činností stále méně času i méně prostoru. Fotbal současnosti je stále náročnější i z psychického hlediska. Hráč musí pohotově reagovat na neustále se měnící situace, rychle se rozhodovat a tvůrčím způsobem individuálně nebo ve spolupráci s ostatními spoluhráči řešit herní úkoly.

Vysoké nároky na hráče plynou ze značného objemu a intenzity zatížení v utkání. Intenzita zatížení je nepravidelná – od maximálního přes submaximální až ke střední a nízké. Je závislá na úrovni soutěže, kondiční a technické úrovni hráčů, postu hráče, kvalitě soupeře atd.

Tendence, které se na nejvyšší výkonnostní úrovni objevují přibližně od ME v Belgii a Holandsku v roce 2000, byly potvrzeny a ještě zvýrazněny i na ME 2004 v Portugalsku a MS 2006 v Německu. Požadavky na moderní pojetí individuálního i týmového herního výkonu komplexně splňovala hra Španělska na ME 2008 ve Švýcarsku a Rakousku a na MS 2010 v Jihoafrické republice. Tyto tendence lze zformulovat do následujících bodů:

- zautomatizovaná, bezchybná technika i pod tlakem herního stresu, orientovaná na ofenzivní myšlení a strategii;

- tzv. akční typy hráčů – maximálně aktivní a dynamické pojetí, univerzalizmus v útočné i obranné fázi hry lze chápat jako novou kvalitu individuálního herního výkonu; explozivní, elastická realizace herních činností v různých rolích a často na různých postech spojená s klamavými pohyby (nárůst požadavků nejen na pohybovou činnost, ale také na její řízení, na psychické procesy);

- konstruktivní defenziva – značné nároky na úroveň technicko-taktické stránky defenzivních činností;

- agresivní ofenziva – založená na předcházející skupinové součinnosti presinkového charakteru;

- tvůrci hry – tendence naznačují ústup od jednoho k několika tvořivým hráčům.

K dalším novým změnám jen stručně. Nejvíce změn je na postu brankáře, úloha „chytajícího libera“ znamená i změny v obsahu tréninku směrem k požadavkům na dokonalé osvojení některých dovedností hráče v poli (čtení hry, přihrávání např. prvním dotykem, vedení míče apod.).

Dále je stále zdůrazňována nutnost přiblížení podmínek tréninkového procesu podmínkám utkání. Jde o požadavky na rychlost vnímání a hodnocení (co nejrychlejšího čtení hry), dále rozhodování a řešení, a to vše v deficitu času a prostoru a v osobním kontaktu se soupeřem.

Z hlediska týmového herního výkonu jsou úspěšné týmy s velmi variabilními, dynamickými a elastickými variantami rozestavení hráčů. Výrazné a významné je zdůrazňování požadavku na komplexnost (integritu) herně-dovednostního obsahu herních činností hráče (ovládání míče v proměnlivých podmínkách, při současném optimálním taktickém řešení herních situací a při vysokých nárocích na kondici i psychiku hráče). Dále je kladen důraz na neustálý rozvoj záměrné skupinové a týmové herní spolupráce hráčů v útočných i obranných činnostech.

Vývoj systémů hry a základního rozestavení hráčů

Úvodem několik vysvětlujících poznámek. Od začátku vývoje novodobého fotbalu v polovině 19. století v Anglii až do 60.–70. let 20. století byl spojován termín systém hry se základním rozestavením. Hovořilo se např. o systému klasickém (pyramidovém) 1:2:3:5 nebo systému 4:2:4 apod. V současné době pod pojmem systém hry rozumíme systémy útočné (postupný útok, rychlý protiútok, kombinovaný útok) a obranné (zónová obrana, osobní a kombinovaná obrana).

K definování jednotlivých systémů tedy přistupujeme z hlediska obsahu (organizace) činnosti a ne z hlediska formy (rozestavení hráčů). Obsah se tedy stal důležitějším než forma. Důvodem odklonu od ztotožňování základního rozestavení s termínem systém hry je neustále se prohlubující organizace hry. Je tak respektovaná variabilita a dynamičnost obsahu hry v útočné i obranné fázi.

Je ale logické, že realizace systémů je podmíněna a probíhá v podmínkách daných základním rozestavením hráčů, je ovlivněna organizací, pojetím, stylem hry, dispozicemi jednotlivých hráčů atd.

Přehled vývoje rozestavení hráčů:

(1) r. 1872 – Angličané,rozestavení (systém) 1:2:7;

(2) okolo 1880 – Skotové,rozestavení (systém) klasické (pyramidové) 2:3:5;

(3) kolem 1925 – Anglie,rozestavení (systém) tříobráncové (WM);

(4) MS 1954 – Maďarsko,rozestavení 4:2:4 – nejvíce úspěchů 1958 až 1962 Brazílie;

(5) varianty čtyřobráncového rozestavení 4:3:3, 4:4:2 apod.;

(6) rozestavení hráčů s liberem1:2:5:2 a varianty 1:2:6:1, 1:3:4:2,

(7) rozestavení hráčů bez liberačtyřčlenná obranná řada v linii 4:4:2 a varianty 4:5:1, 4:3:3.

(1) Rozestavení hráčů 1:2:7

(2) Rozestavení hráčů v klasickém systému 2:3:5

(3) Rozestavení hráčů v systému WM

(4) Rozestavení hráčů 4:2:4

(5) Rozestavení hráčů 4:3:3 (s předním a zadním stoperem)

(5) Rozestavení hráčů 4:4:2 (s předním a zadním stoperem)

(6) Rozestavení hráčů 1:2:5:2

(6) Rozestavení hráčů 1:2:6:1

(7) Rozestavení hráčů 4:4:2

(7) Rozestavení hráčů 4:5:1

(7) Rozestavení hráčů 4:3:3

V současné době na nižších výkonnostních úrovních většina týmů hraje v základním rozestavení se čtyřčlennou obrannou řadou se dvěma krajními obránci a dvěma středními hráči (také označovanými jako přední a zadní stoper – přední stoper hraje většinou osobně). Amatérská družstva na vyšší úrovni a poloprofesionální a profesionální týmy hrají v základním rozestavení se čtyřčlennou (méně často tříčlennou) obrannou řadou, kdy se jedná o zónový způsob bránění se vzájemným zajišťováním. Je důležité si uvědomit při přenosu do praxe, že dynamika a variabilita herního děje vyžaduje odlišné počty hráčů v obranné či útočné fázi hry, než nabízí schéma základního rozestavení. Jinými slovy – obranná i útočná fáze, stejně jako přechodové fáze z obrany do útoku a naopak, nejsou jen záležitosti hráčů obranné a středové řady či útočné a středové řady, ale vyžadují zapojení do hry a spolupráci hráčů všech řad týmu (hra v blocích, prolínání řad). Trenér Brückner tyto požadavky vyplývající ze současného dynamického pojetí hry komentoval slovy: „Základní rozestavení hráčů končí s úvodním hvizdem rozhodčího“.

Koniec ukážky

Table of Contents

Tiráž

Předmluva Pavla Vrby

Předmluva Pavla Horvátha

Úvod

Stručně z historie fotbalu

Charakteristika současného fotbalu

Vývoj systémů hry a základního rozestavení hráčů

Přehled základních pravidel

Malé formy fotbalu

Herní výkon

Obsah herního výkonu

Útočné herní činnosti jednotlivce

Obranné herní činnosti jednotlivce

Hra brankáře

Herní kombinace

Herní systémy a rozestavení hráčů

Druhy tréninkového procesu

Nácvik

Kondiční trénink

Regenerace

Psychologická příprava

Didaktické formy tréninkového procesu

Organizační formy tréninkového procesu

Zvláštnosti sportovní přípravy dětí a mládeže

Rozdíly v přípravě dětí a dospělých

Biologicko-psychologické charakteristiky

Zásobník pohybových her, průpravných herních cvičení a průpravných her

Cvičení pro trénink brankáře