Alexa Riley

HIS ALONE

Copyright © 2017 by Author Alexa Riley LLC

All rights reserved.

Translation © 2018 by Miriam Ghaniová

Cover design © 2018 by Matej Rudinský

Slovak edition © 2018 by IKAR, a.s.

Z anglického originálu His Alone (Carina Press

by arrangement with Harlequin Books S.A., Ontario 2017) preložila Miriam Ghaniová.

Redigovala Ľubica Janeva.

Obálku navrhol Matej Rudinský.

Technická redaktorka Helena Oleňová.

Vydalo vydavateľstvo IKAR, a.s., Bratislava v roku 2018 ako svoju 1373. publikáciu v elektronickej podobe.

Sadzba a zalomenie do strán PRO 2, a. s., Bratislava.

ISBN 978-80-551-6636-0

Venujeme silným ženám.

Dovoľte mužovi, aby vás miloval

presne takú, aká ste.

PROLÓG

Pred šiestimi rokmi

Na kovovej stoličke sa sedí dosť nepohodlne. Trpia najmä nohy. Kiežby som sa mohol aspoň oprieť o stenu, ale povedali mi, že toto miesto mi nepatrí. Takže pokojne sedím a snažím sa pravidelne dýchať. Občas prejdem nenápadne očami po okolí. Dnes mám jeden cieľ, priblížiť sa čo najbližšie k mužovi, s ktorým sa mám stretnúť. Dostať sa ďalej ako doteraz, ale nie som si istý, že to až tak chcem. Možno ma to zavedie inam, ako som pripravený.

Sme v zadnej časti reštaurácie na Manhattane a máme tu súkromie. Pri vzdialenej stene tesne pri východe sedia dvaja muži a dvaja za mnou strážia vchod, kadiaľ som prišiel. Obaja sú svalnatí, ale dali by sa ľahko zvládnuť. Sú príliš hlúpi, aby predvídali, čo sa stane. Rovno predo mnou stoja malý kovový stolík a stolička. Začujem za sebou cvaknutie. Dvere sa otvoria a ktosi vchádza. Už stý raz si hovorím, kiežby som mal so sebou zbraň. Cítim sa bez nej ako nahý. Viem, že by som sa dokázal ubrániť aj tak, ale mám lepší pocit, keď vnímam jej váhu. Často sa stáva, že keď ju niekto zazrie, celá situácia sa okamžite zmení. Vzali mi ju však, keď som vošiel dnu, takže teraz si musím poradiť bez nej.

Muž, ktorý vošiel, si sadne k stolu a nahne sa dopredu. Má na sebe drahý oblek, asi šitý na mieru. Ďalší návštevníci okolo neho sú oblečení podobne vrátane mňa. V tejto práci si ľudia všímajú človeka. Platí to aj u tohto muža. Peniaze preňho znamenajú všetko. Peniaze a moc.

Položí medzi nás na stôl veľkú hnedú obálku a na ňu ruku. Drží ju tam a pozerá sa na mňa, prebodáva ma zafírovomodrými očami, ako keby ma chcel odhadnúť. Veľa šťastia, ty somár.

„Niečo mi o vás povedali, Ryan. Vraj ste pokojný a dá sa vám veriť. Je to pravda?“

„Áno, pane.“

Prvé pravidlo v našom biznise je držať jazyk za zubami. Druhé znie, že keď človek rozpráva, hovorí čo najmenej. Zvládol som oboje a to je dôvod, prečo som dnes tu.

„Už ste pre mňa pracovali a teraz by som vám rád dal…“ odmlčí sa, ako keby zvažoval slová. Potom sa široko usmeje.

„Odmenu.“

Sedím a čakám, dýcham pravidelne a zostávam pokojný. To mi ide. Odmenou je, že posunie obálku ku mne a odtiahne z nej ruku. Oprie sa a sleduje ma. Ani okom nemihnem, len čakám na povely ako verný pes.

„Potrebujem nejaké informácie a chcem, aby ste mi ich zohnali. Vašu tvár tu nikto nepozná, nebudú si ju spájať priamo so mnou. Podľa toho, čo som dokázal zistiť, narodili ste sa na Ukrajine a ako dieťa ste prišli do Ameriky. Vyrastali ste v Chicagu, ale pred niekoľkými rokmi ste skončili v New Yorku a dostali ste sa až do môjho podniku. Je tak?“

„Áno, pane.“ Pravidlo číslo tri znie: vždy hovoriť úctivo. Je to takmer presné, ale nie celkom. Len toľko, koľko má o mne vedieť. Najdôležitejšie pri klamstve je, aby bolo čo najbližšie pravde, treba iba niečo zahmliť. Tak človek nikdy nič nezabudne. Znovu na mňa pozrie, akoby ma odhadoval. Uvoľním sa a čakám, lebo to tak chce. Viem, že to tak má byť. Chce, aby som mu ukázal svoju dobrú stránku. Dostane, čo čakal, a kývne na obálku. Konečne sa načiahnem, podržím ju v rukách, ale neotvorím ju. Poznám ho. Baží, aby ho ľudia poslúchali na slovo, a keď bude chcieť, aby som ju otvoril, povie mi to.

„Po tomto našom stretnutí sa už zoči-voči neuvidíme. Budete mať moje priame číslo a komunikovať so mnou každý týždeň, podáte mi informácie. Všetko, čo potrebujete vedieť, je tu.“

Vstane a zapne si sako. Aj ja vstanem s obálkou v ruke. Vystrie ruku, a hoci sa mi ju nechce prijať, spomeniem si na pravidlo číslo tri. Stisne mi ju, trochu ma potiahne dopredu, ale je to obyčajná demonštrácia sily. Chce mať nad všetkým kontrolu a napriek tomu, že som oveľa urastenejší ako on aj zručnejší v zabíjaní, dovolím mu to. Podobní muži si musia udržať ego. Je všetko, čo majú.

„Myslím si, že ste na tú prácu ako stvorený, Ryan. Vyzeráte ako skaut.“

Škodoradostne sa uškrnie, až mi zovrie žalúdok. Potom mi pustí ruku a vyjde z miestnosti. Nasledujú ho traja bodyguardi. Štvrtý zastane a vráti mi zbraň. Zastrčím si ju do puzdra a pozerám sa za ním. Len čo osamiem, vezmem obálku a vyjdem zadným východom. Prejdem okolo dvoch blokov do parku a pohľadám prázdnu lavičku. Sadnem si, otvorím obálku a prelistujem obsah.

Prvé stránky sú presne podľa môjho očakávania. Inštrukcie, ako získať čo najviac informácií o istej osobe. Sú tu fotografie miest, majetku, ľudí. Viem, o koho ide. O jeho odcudzeného syna Milesa Osbourna. Všetci o tom vedia, ale nikto nevie prečo. Bolo to také zlé, že Miles si dokonca zmenil priezvisko a používa dievčenské priezvisko svojej matky, Osbourne. Také niečo muža ako Alexander Owens poriadne napáli. Aj preto, že Miles o svojom drahom oteckovi vie všetko a nechce s ním mať nič spoločné. Alexander má asi na vec iný názor. Plánuje mať Milesa čo najbližšie a na to potrebuje mňa.

Na poslednom papieri je len jedna veta. Pri tých slovách mi na chrbte naskočia zimomriavky a dlho na ne hľadím. K textu je pripojená aj fotografia:

Ak sa ukáže, hneď mi dajte vedieť.

Polícia má podozrenie, že Alexander je zapletený do smrti troch žien. Premýšľam, či táto na fotke nie je ďalšia z jeho mileniek. Obrátim list a pozriem sa konečne na fotografiu. Stiahne mi hruď a dych sa mi zasekne. Dotknem sa fotografie končekom ukazováka. Je trochu rozmazaná a fotená zboku, ale tá žena na nej je naozaj krásna. Čosi z nej ma osloví a to zmení všetky moje plány. Krv mi zovrie v žilách a cítim, ako mi stúpa adrenalín. Urobím všetko, aby tento plán vyšiel, ale toto dievča mu určite nepodhodím. Stále pozerám na fotografiu a dôjde mi to. Toto nie je milenka. Tie isté modré oči, do ktorých som hľadel ponad stôl, hľadia na mňa aj z fotografie. Vytiahnem Milesovu fotku. Tu je to. Je to jeho dcéra a domnievam sa, že o svojom otcovi vie nejaké malé tajomstvá. Lenže on nechce, aby sa ich všetci dozvedeli.

Alexander Owens si ma najal, aby som sa dostal bližšie k jeho synovi, a to aj splním. Do konca týždňa sa spriatelím s Milesom Osbournom, nech to stojí, čo chce, ale tejto krásavici nedovolím ublížiť.

Nikdy. Potrebujem ju.

ÚVOD

Ryan

Ona si myslí, že som dokonalý. Zdá sa jej, že vyzerám ako Kapitán Amerika a hrám podľa pravidiel. Nemá potuchy, kto v skutočnosti som. A prečo som naozaj tu.

Myslí si, že Miles bol posadnutý.

Nemá potuchy, čo je posadnutosť. Je to stav, keď muž ako ja získa všetko, po čom túži.

Som špinavší, ako si myslí. Predpokladá, že som v podstate dobrý, ale nevie, čo som urobil v minulosti. Netuší, čoho by som bol schopný iba kvôli nej.

Jedine pre ňu.

1

Paige

Nemyslela som si, že človek dokáže na sebe cítiť čísi pohľad. Nemám na mysli ten nepríjemný pocit, keď sa domnieva, že naňho niekto civie a vstávajú mu chĺpky na zátylku. Nie, toto je čosi iné. Jeho pohľad cítim na každom kúsku svojej kože. Zohrieva mi telo aj na tých miestach, o ktorých som netušila, že existujú. Časti, ktoré som dávno pochovala. Iné dievčatá to asi cítia stále, ale ja nie. Ako keby dôverne poznal moje telo, akoby mu nejako patrilo. Očami mi prechádza po tele, čo ma fascinuje. Veľmi dobre si ich pamätám a viem, že sú zároveň požehnanie aj prekliatie.

Nikdy neviem, aký pohľad na mňa uprie, keď sa naňho zahľadím. Niekedy sú jeho oči jasnejšie zelené, ako čerstvá ďatelina. Inokedy, keď je vhodné svetlo, akoby v nich presvitala aj modrá, takže sú takmer blankytné. Najviac sa mi páčia také tmavozelené. Ako ranný les, jemný a svieži, neuveriteľne nádherný. Často premýšľam, či tie odtiene vidím iba ja. Vždy je pokojný a chladný, ale jeho oči asi odhaľujú viac, ako chce. Alebo možno len ja naňho viac civiem. Premýšľam, čo ešte je na tomto mužovi, ktorý vždy pôsobí tak dokonale. Je vždy čistý a upravený. Keby vedel o mne všetko, asi by na mňa teraz neupieral zrak. A ja tie oči tajne ľúbim.

Najprv sa mi zdalo, že ma Ryan Justice nemá rád, ale po rokoch som si všimla, že ku mne nie je nepríjemný, bez ohľadu na to, ako ho nahnevám. Raz som si v jeho očiach všimla hnev, ale rýchlo sa zmenil na hlad. Čím viac doňho štuchám a odháňam ho, tým viac ten hlad rastie. Alebo to je len môj pocit. Mala by som sa od neho držať čo najďalej, lebo mi môže zlomiť srdce. Už som mala jedného muža, ktorý mnou otriasol, a myslím si, že druhý taký prípad by som už neprežila, aj keď po niečom podobnom túžim.

Obrátim hlavu a pozriem cez preplnenú sálu, aby som ho našla pohľadom. Opiera sa o stenu a hľadí na mňa. Ako som tušila. Ako vždy. V obleku pôsobí elegantne, hoci sa tvári nonšalantne, ale pri jeho postave to tak ľahko nejde. Je obrovský, urastený, vyšší odo mňa asi o tridsať alebo aj viac centimetrov. Viem, že nemá rád obleky, lebo v práci vždy odkladá sako a vyhŕňa si rukávy. Odhaľuje tak tetovania na predlaktiach. A tie sa mu nehodia. Tetovania sú nevhodné pre muža s postojom príjemného chlapíka.

Akoby všetci v miestnosti vedeli, že nesmú blokovať jeho pohľad na mňa, lebo ani v tejto preľudnenej sále sa mu nikto nepostavil do zorného poľa. Keby som mu chcela zmiznúť z dohľadu, musela by som ísť a pohľadať si nejaké nové miesto. A tu sa začína môj vnútorný boj. Ísť alebo zostať. Neznášam, keď na mňa niekto civie, ale toto chcem. Nevýslovne ma to k nemu ťahá, hoci sa snažím presvedčiť samu seba, že to nie je pravda. Ale ja po ňom doslova prahnem.

Tieto šaty sú výstavný kus. Pri ich výbere som myslela naňho. Pýtala som sa sama seba, čo by si o nich myslel Ryan alebo Kapitán Amerika, ako ho volá Mallory. Rozpália ho rovnako, ako keď mám na cvičení na sebe športovú podprsenku a krátke nohavice? Najprv som to nerobila schválne, ale keď som si všimla, ako ho to hnevá, opakovala som to častejšie.

Hrám svoju hru. Nahováram si, že Kapitán Amerika nie je pre mňa, no nezdržím sa – chcem získať jeho pozornosť. Myslím si, že ho však zbytočne provokujem, lebo jeho pozornosť sa vždy upriamuje na mňa. Páči sa mi, len čo sa však dostane príliš blízko, snažím sa ho odpudiť. Bože, čo sa to so mnou deje? Aj ja som sa stala jednou z tých dievčat, čo hrajú túto hru. To už nie som ja, občas nie som sama sebou, keď ide oňho. Som iná. Alebo je to možno tak, že láka von časť mojej bytosti, ktorú nechcem ukázať.

Odtrhnem od neho oči a obrátim sa, aby ma videl bokom. Čierne šaty so strapcami mi siahajú až po zem, pekne mi zdôrazňujú krivky. Vyzerajú konzervatívne, kým sa nepohnem. Na jednej strane sú rozstrihnuté od boku až po zem. Odhaľujú mi nohu, stehno aj bok, takže pod nimi nemôžem mať nijakú spodnú bielizeň. Mám obuté poriadne vysoké topánky, vďaka čomu sa cítim vyššia. Aj nohy akoby som mala dlhšie v tomto oblečení. Cítim sa sexi, na čo nie som zvyknutá. V každom prípade sa v posledných týždňoch vnímam oveľa žiaducejšia ako obyčajná Paige.

Prejdem cez sálu, všetko si pozorne všímam, hoci dnes tu nie sme oficiálne. Prišli sme sem len ako bezpečnostní pracovníci, ale ja vždy potrebujem poznať svoje okolie. Dnes sme tu ja a Kapitán Amerika, aby sme chránili môjho šéfa a nevlastného brata Milesa Osbourna a jeho priateľku Mallory. Mallory je moja najlepšia kamarátka, vždy jej chránim chrbát a dnešný večer nie je výnimka. Mali by sme zapadnúť a splynúť, ale keby si nás niekto lepšie všimol, zistil by, že sme ochranka. Ide o charitatívnu udalosť, kde sa majú vyzbierať milióny dolárov, a preto je to tu poriadne zabezpečené. Miles chcel mimoriadne opatrenia. Sú tu umelecké predmety, šperky a ktoviečo ešte, čo stojí viac, ako človek dokáže zarobiť za celý život. Bezpečnosť je celkom namieste.

Kráčam sálou, lebo chcem zistiť, či sa dokážem Kapitána striasť. Cítim však na sebe jeho pohľad a vnímam, že ma nasleduje. Na tomto podujatí sa nič zvláštne nestane a ja sa budem nudiť ako pes. Priestor je stiesnený, všetci sa tvária normálne. Nepredvídam nič vážne, a tak sa môžem trochu zabaviť. Obrátim sa, aby som zistila, ako je blízko, ale stratil sa mi v dave. Zvyčajne ho hneď vyhľadám pohľadom, lebo sa nad všetkými týči ako veža, ale momentálne sa asi niekde skrýva.

Za posledných pár týždňov som o Kapitánovi zistila jednu vec: pohybuje sa nehlučne ako mačka. Netušila som, že to taký urastený človek dokáže, a nevydá pritom ani zvuk. Je to neprirodzené, ale neskutočne sexi. Obaja pracujeme ako bezpečnostní pracovníci v spoločnosti Osbourne a v podstate je môj šéf, vlastne už niekoľko rokov, ale doteraz sme si len telefonovali alebo písali e-maily. Teraz s ním pracujem bok po boku deň čo deň. Nie je to veľmi dobrý nápad, ale čo už. Snažím sa s každým dňom čoraz viac. Pracujeme vedľa seba a bolo by nepríjemné, keby sa niečo stalo, ale aj tak nedokážem zastaviť tú hru, čo som rozohrala. A začínam sa sama seba pýtať, či tú hru vôbec vediem ja.

Poobzerám sa, no stále ho nevidím. Zabolí ma pri srdci, keď si predstavím, že odišiel. Ale nenechal by ma tu len tak a neodišiel domov, kým by všetko neskontroloval. Myslím si, že by ma len tak ľahko neopustil. Možno len preháňam a on si vykonáva svoju prácu. Zlostím sa sama na seba.

Zrazu ho zbadám pred sebou. Chytí ma silnou rukou za bicepsy a ťahá do chodby. Pritisne ma k stene, tvár mi uchopí do dlaní, drží ma ako v klietke a jeho obrovské telo sa skláňa nado mnou. Hľadí mi do očí. Jeho tmavozelené oči mi priam vyrážajú dych.

„Čo robíš?“ šepnem.

Pozriem naňho. Mám síce vysoké opätky, no aj tak sa týči nado mnou. Tvár má absolútne nečitateľnú, ale v očiach vidím modrý svit. Stiahne mi žalúdok, tak intenzívne sa na mňa pozerá. Je to opojné, keď tak na mňa niekto hľadí. Nikdy sa ku mne nikto takto nesprával.

Viem už, kedy je napálený. Asi som doňho zarypla hlbšie, keď sme sa ocitli tu. Vypustila som lož a tej som sa držala. Nesnažila som sa to zastaviť. Dnes sme boli obaja u Milesa a Mallory, ale ja som sa na chvíľu vykradla, aby som vzala jej tehotenský test. Kapitán ma prichytil, lebo on vidí všetko. Nikdy mu nič neunikne a premýšľam, či náhodou nemá aj fotografickú pamäť.

Videl, čo som kúpila, a stuhlo mu celé telo. Predpokladal, že test je pre mňa, a ja som ho v tom nechala. Nech si myslí, že práve ja potrebujem tehotenský test. Urobila som to, aby som ho napálila. Jedine tak som mohla z neho dostať skutočnú reakciu, niečo viac ako len uhladené gesto. Som si istá, že mama ho dobre vychovávala, keď vyrastal v dokonalom dome s rodičmi, dvoma, troma deťmi a so psom menom Spike, ktorého držali za bielym plotom. Mala som niečo povedať, ale namiesto toho som ho nechala v úvahách, že by som mohla byť tehotná. Vidieť na tvári jeho reakciu stálo za to, ale ľútosť, čo mi zovrela žalúdok, napovedala, že som možno zašla priďaleko.

Odtiahne ma od steny, ruky mi položí na boky. Mala by som mu ich odtlačiť, no namiesto toho stojím na mieste ako prikovaná a čakám, čo sa stane. Na boku cítim jeho veľkú dlaň, zviera ma prstami. Dotýkal sa ma už aj predtým, ale nie takto. Keď sa ma dotýkal pri práci, bolo to oveľa jednoduchšie. Najprv sa popri mne len prešmykol, potom mi napravil vlasy za ušami. Nikto sa ma nedotýka, len občas Mallory. Čím viac času však trávim s Ryanom, tým častejšie to skúša. Ako keby to robil vždy. Ako keby sme boli milenci a bolo to správne.

Za iných okolností by som ho odtisla, odhodila mu ruky, ale robím to nerada. Tentoraz však v sebe nenachádzam dosť sily. Chcem, aby bol pri mne. Túžim po ňom. Veľmi mi to chýba. Potrebujem takéto okamihy. Vychutnám túto chvíľu a potom budem v poriadku. Ukradnem si ju a neskôr si ju budem prehrávať v hlave znova a znova. Túžim ho ochutnať aspoň takýmto spôsobom.

Na vine je moja najlepšia priateľka, ktorá sa zaľúbila do muža, čo z nej nespúšťa oči a visí nad ňou ako mesiac. Pri pohľade na nich mi bolestne zviera srdce. Som rada, že Mallory našla lásku, ale zároveň viem, že ju trochu strácam. Nechcem jej závidieť. Láska nie je pre mňa. V hĺbke duše viem, že po nej aj ja túžim. Mám však v živote iné plány a láska nie je ich súčasť. Mám pred sebou jasný cieľ – pomstiť sa jednej osobe, ktorá ma kedysi mala rada. Mojej matke. Milovala ma, ako vedela.

Ryan mi odtiahne ruku z boku a zastaví sa. Pozerá mi do očí a ja neviem, čo hľadá. Možno čaká, kedy ho odtisnem, ale ja napäto očakávam, čo povie, a neurobím nič. Viem, že ma chce, ale som taká zlá, že som ho naviedla na myšlienku, že som tehotná. Je to hlúpe, lebo fyzicky nemôžem byť tehotná, iba keby bola aj zdržanlivosť nespoľahlivá. Možno som si myslela, že ho tým trochu odoženiem a zbavím sa svojich citov k nemu. Keby ma nesledoval a nedotýkal sa ma, moje city by sa stratili. Teraz však prenikol do môjho osobného priestoru ešte viac.

„Nemala by si tu byť. Nie je to bezpečné,“ ozve sa hlbokým hlasom vychádzajúcim z hrude a prejde po mne očami. Prižmúrim oči, páči sa mi jeho pozornosť, ale nemám rada, keď mi prikazuje, čo mám robiť. Skôr ako mu stihnem čosi odvrknúť, predbehne ma. „Neviem, kto je to.“ Kapitán sa ku mne ešte viac nahne. Hovorí tvrdo a také slová som od neho nikdy predtým nepočula. „Asi nie je dôležitý, lebo som ho nevidel v tvojej blízkosti.“

Chcem mu povedať, že nemá potuchy, čo robím, ale bola by to lož. Bývam v tej istej budove ako môj nevlastný brat a Kapitán má na starosti jeho bezpečnosť. V práci sedíme v tej istej kancelárii, takže dobre vie o každom mojom kroku.

„Toto dieťa je teraz moje. Ja sa o teba postarám.“

Jeho slová ma šokujú. Nepovedal to, čo som čakala. Mieni sa stať otcom môjho dieťaťa? Decka, ktoré nie je jeho? Chce zastúpiť otca a postarať sa o mňa aj o nenarodené dieťa. Je jedno, že nijaké dieťa nie je, ide o to, že mi to ponúka napriek mojej odmietavosti. Navzdory všetkému, čo som urobila, len aby som ho zranila, aby som si od neho zachovala odstup. Napriek tomu sa nevzdal. To len dokazuje, aký je dokonalý. Pre mňa až príliš dobrý. Vždy chce robiť len správne veci. A ja akoby som neustále robila len tie nesprávne.

Zrazu sa naše pery spoja. Bozkávame sa a ten bozk vôbec nie je jemný. Je plný všetkého, čo k nemu cítim od chvíle, keď sme sa stretli. Túžby, ktorú skrývam, strachu, čo by sa mohlo stať. Všetky tie emócie sa uvoľnia v bozku. Pritisnem sa k jeho mohutnému telu. Ľahko ma nadvihne a znovu pritlačí chrbtom k stene. Chcela by som odstrániť celučký priestor, čo medzi nami zostal.

Znova pocítim jeho pery, jazyk mi strká do úst. Preberá kontrolu nad bozkom, dominuje a ja mu to dovolím. Vychutnávam jeho blízkosť a oddávam sa mu. Chcem ho precítiť do poslednej kvapky.

Čosi šomre a ja stonám. Tlačím sa k nemu, až sa mi roztvoria šaty na boku, holú nohu mám na jeho nohavici. Strčil mi pod ne jednu ruku a drží ma za zadok, zabára mi vlastnícky prsty do mäsa. A ja po ňom ešte viac túžim.

Zrazu je preč.

Stojím na zemi a on je ku mne obrátený chrbtom. Poriadne nevnímam a chvíľu mi trvá, kým si všimnem, že sa s niekým rozpráva. Iný muž v obleku mu čosi hovorí, ale nechápem, o čo ide. Krúti sa mi hlava z toho, čo sa stalo, aj z myšlienky, že tá chvíľa je minulosť. Mihnutím oka môže byť preč všetko. Už som sa to naučila a nechcem znova cítiť bolesť. Mala by som mať zdravý rozum. Odstúpim nabok, potrebujem sa trocha spamätať. Kapitán sa obráti, aby ma chytil, ale ja cúvnem ešte o krok. Vzápätí urobím ďalší.

Prižmúri oči, no ten muž sa s ním rozpráva ďalej. Zdvihnem ruky akoby v sebaobrane. Vidím, že ma chce chytiť, nehľadiac na to, či sa ten muž s ním zhovára alebo nie. Asi by som sa rozpustila, keby sa ma dotkol, takže to nemôžem dopustiť.

„Paige.“ Moje meno vysloví ako varovanie, ale ja krútim hlavou. Zatne päste, no ja sa nevzdám. Potrebujem svoj priestor, preto sa obrátim a kráčam krížom cez sálu.

2

Ryan

Pohľadom zachytím Milesa a pritom sledujem Paige a Mallory, ktoré vchádzajú do miestnosti vedľa dámskej toalety. Pozrie na mňa a zdvihne obočie.

„Nepýtaj sa,“ poviem a vykročím k dverám. Chvíľu tam ticho stojíme. Vymieňame si informácie aj bez slov. Na jeho nevyslovenú otázku prikývnem.

Alexander Owens si ma najal pred šiestimi rokmi, aby som sa dostal čo najbližšie k jeho synovi Milesovi Osbournovi. Bol som na to dobre pripravený, ochotný urobiť aj viac, kým som neuvidel fotku Paige. Okamžite som pochopil, čo sa má stať, a preto som s dohodou sledovať Milesa súhlasil. Ukázalo sa, že jeden druhého potrebujeme, a tak sa začal formovať náš plán.

Miles sa zaľúbil do Mallory na prvý pohľad. Nechcel ju ukázať Alexandrovi a vystaviť jeho vplyvu. Potreboval sa ubezpečiť, že bude v bezpečí. Dobehla ho však vlastná minulosť, ešte skôr než sa ktosi pokúsil Mallory ublížiť. Už po našom prvom stretnutí som vyložil na stôl všetky svoje karty. Jedna z nich bola jeho nevlastná sestra Paige. Miles nemal potuchy, že existuje, a ja som do pochybností vniesol viac svetla. Ukázal som Milesovi, že som na jeho strane. Potom som ju zapojil do hry. Paige sa stala súčasťou plánu, hoci nepoznala celý príbeh.

Miles a ja sme uzatvorili dohodu a on sa jej držal. Urobil som všetko, aby bola Mallory v bezpečí, držal som Alexandra čo najďalej, aby sa nemohol dotknúť toho, čo bolo pre Milesa dôležité. A pritom som mal Paige vo svojej blízkosti. Tým, že sme uzavreli dohodu, vybral som si, na ktorej strane budem, a žijem s dôsledkami. Nič nie je pre mňa dôležitejšie ako Paige a nikdy sa to nezmení. Aj keď ma napokon možno nebude chcieť.

Kývnem Milesovi a vojdeme do miestnosti, do ktorej pred chvíľou vošli ženy. Ani jeden z nás nie je dosť trpezlivý, aby im doprial čo len chvíľku osamote. Miles otvorí dvere a obaja si všimneme prekvapenie na ich tvárach. Sústredím pohľad na Paige.

Mallory podíde k Milesovi a povie mu niečo, čo nepočujem. Nevšímam si to, sledujem len krásu predo mnou, na ktorú by som sa najradšej vrhol. Ten bozk v chodbe bol naozaj nečakaný. V jednej chvíli som si ju predstavoval s iným mužom a veľmi som sa rozhneval. Potom som si predstavil, že čaká dieťa, a zaplavili ma úvahy, ako by som sa mohol dostať do jej života. Fantazíroval som, že máme rodinu a sme spolu, nato som si uvedomil, ako sa naše pery spojili. Stratil som súdnosť, chcel som, aby sa mi všetko splnilo.

Neviem, kto mohol Paige nabúchať a kde by som toho darebáka našiel. Zistím, kto to je, a potom… Tok mojich myšlienok sa zastaví. Porátam sa s ním, keď ho nájdem. Položil ruky na niečo, čo je moje. Až mi je pri tej predstave nevoľno od žalúdka, ale na ňu sa za to nehnevám. Možno som mal svoje požiadavky vysloviť už dávno.

Žiarlim, až mi je zle, a ten pocit neznesiem. Keby mala po svojom boku mňa, nikdy by sa to nestalo, ale Paige nevie, kto v skutočnosti som. Ak by to vedela, nechcela by ma. Po kontakte s mužom, ktorého nenávidí najviac na celom svete, by znenávidela aj mňa. Chvalabohu nevie, že preňho celé roky pracujem, pracoval som ešte predtým, ako som spoznal ju, a nezastavil som ho. Možno by jej život bol iný, keby som ho už dávno zniesol z tohto sveta. Len Boh vie, aké bolo vyrastať pod jeho rukou.

Teraz môžem pomôcť jej aj tomu drobcovi. Môže byť moja a budem vychovávať jej dieťa ako svoje vlastné. Budem ho ľúbiť, akoby mi patrilo, a navždy zostaneme spolu. Myseľ sa mi rozjasní a zrazu pred sebou vidím cestu. Ak prinútim Paige, aby sa do mňa zaľúbila, potom jej nebude záležať na mojej minulosti. Azda by stačil len zlomok toho, čo ja cítim k nej, pochopila by a prijala ma, skôr ako sa dozvie pravdu. Dokážem to. Presvedčím ju, že som ten pravý a život so mnou nepredstavuje riziko.

„Niečo tam máš,“ povie Mallory, ukáže si na ústa a potom sa pozrie na mňa.

Utriem si rúž, čo mi zostal na perách. Paige sa pretlačí popri mne dopredu, snaží sa zachovať medzi nami vzdialenosť. Asi je to dobrý nápad, lebo viem, že zakaždým, keď sa jej dotknem, akoby sa roztápala. A hoci proti tomu bojuje, stačí jeden dotyk a je moja. Musím ju zastihnúť osamote, lebo sa potrebujem s ňou porozprávať.

Kývnem Milesovi, ktorý spolu s Mallory odchádza k aukčným stolom. Nasledujem Paige, stačí mi niekoľko dlhých krokov, aby som ju dobehol. Chytím ju za rameno a obrátim k sebe. Na tvári sa jej zračí prekvapenie, ale aj potláčaná túžba.

„Nemôžeš predo mnou takto utekať,“ prihovorím sa jej.

„Nebudeš mi hovoriť, čo mám robiť,“ odvetí tlmeným hlasom a obzerá sa.

Nechcem vyvolať rozruch, preto uvoľním zovretie a vediem ju ďalej od prenikavých očí davu. Pošúcham jej rameno, kde som ju zovrel. Najlepšie by bolo, keby všetci v miestnosti vedeli, že je moja. Niekomu nevšímavému by mohla hroziť smrť. Pozriem na ňu a znova si uvedomím, aká je krásna. Najradšej by som ju vzal do náručia a privinul k sebe.

„Poď so mnou domov.“ Nie je to otázka, hoci by mala byť.

„Čože?“ Odvráti sa, akoby som sa rozprával s niekým iným, potom na mňa znova pozrie. „Nemôžem. Si môj šéf.“ Výhovorka je slabá, musím sa usmiať. Ako keby sa doteraz správala tak, že som jej šéf. Nikdy nepočúva nič, čo jej navrhnem. „Ak je to všetko, čo si mi chcel povedať, tento rozhovor sme skončili.“

„Dobre, môžem vziať aj tvoju prácu. Aj tak ju robím lepšie.“ Zdvihne na mňa prekvapene obočie.

Chce sa mi dostať pod kožu, ale tým viac po nej túžim. Ľúbim jej dušu a spôsob, akým sa snaží byť tvrdá. V hĺbke srdca viem, že je ako mačiatko s malými pazúrikmi, ktoré si o sebe namýšľa, že je tiger. Zasmejem sa, lebo presne taká je, a ona vytreští oči.

„Na čom sa smeješ?“ Založí si ruku v bok. Nemôžem si pomôcť, znova pred sebou vidím ryšavé mačiatko, ktoré mňauká a chce dočiahnuť koniec špagáta.

Nahnem sa, chytím ju za šiju a palcom jej prejdem po spodnej pere. „O nič nejde, mačiatko,“ poviem jej jemne. Páči sa mi prezývka, ktorú som jej práve vymyslel. Keby tak ešte vedela priasť a poddala sa mojim dotykom. Dočerta, vari nevidí, že mi patrí? Jej telo to už vie, ale ona sa nevzdáva. Dobre, mačiatko, budem bojovať za nás oboch a neprestanem, kým nevyhrám.

Ako keby si uvedomila, čo robí, ustúpi odo mňa o krok. Chcem ju znova chytiť za predlaktie, ale vtom mi ktosi položí ruku na plece.

„Pán Justice. Vznikla istá situácia. Pred chvíľou som sa pokúšal s vami porozprávať.“ Obrátim sa k strážcovi, ktorý sa chcel so mnou zhovárať páve v okamihu, keď som bozkával Paige. Znovu sa odvrátim a ignorujem ho.

Vidím, že Paige zamierila k vchodu do budovy. Vari sa chystá odísť? Poznám ju však pomerne dobre a viem, že by neodišla z práce, a už vôbec nie dnes večer, lebo je výnimočný. Všetko by pred odchodom skontrolovala, ako to robievam aj ja. Zazriem jej baklažánové vlasy a čierne šaty. Prejde dvojkrídlovými dverami, ktoré sa za ňou zatvoria.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

PROLÓG

ÚVOD Ryan

1 Paige

2 Ryan