Copyright © Éditions Robert Laffont, S. A., Paris, 1996

Translation © Dagmar Slavíková, 2018

Copyright © ALPRESS, s. r. o.

Všechna práva vyhrazena.

Žádnou část knihy není dovoleno užít

nebo jakýmkoli způsobem reprodukovat bez písemného

souhlasu držitele práv, s výjimkou krátkých citací

nebo odkazů, které tvoří součást kritického hodnocení.

Z francouzského originálu

Ramses: Le Temples des Millions d’Anneés

přeložila Dagmar Slavíková

Redakční úprava Lukáš Foldyna

Grafická úprava obálky Tomáš Řízek

Vydalo nakladatelství Alpress, s. r. o., Frýdek-Místek,

v edici Klokan, 2018

shop@alpress.cz

Vydání první

ISBN 978-80-7543-895-9

1

Ramses byl sám. Čekal na znamení neviditelného. Sám tváří v tvář poušti, nesmírné rozloze spálené a vyprahlé země, sám tváří v tvář osudu, k němuž mu zase unikl klíč.

Ve třiadvaceti letech měl princ Ramses metr osmdesát vysokou atletickou postavu, bujnou hřívu odstínu benátského zlata, oválný obličej, jemně modelované, ale pevné svalstvo. Autoritativní a přitažlivý obličej charakterizovalo široké čelo, vystupující obočí, husté řasy, bystré oči, dlouhý a mírně zahnutý nos, jemně vykroužené ušní boltce, spíše plné rty a výrazná čelist.

Tak mladý, a už má za sebou tak dlouhou cestu! Královský písař zasvěcený do mysterií v Abydu, egyptský královský regent, kterého Setchi spojil s trůnem, a označil tak svého mladšího syna za následníka.

Veliký faraón Setchi, nenahraditelný panovník, který svou zemi přivedl ke štěstí, blahobytu a míru, ten Setchi však byl po patnácti letech výjimečné vlády mrtev. Po příliš krátkých patnácti letech se za jednoho letního soumraku vznesl jako ibis a odlétl.

Aniž si to jeho syn tenkrát uvědomoval, obávaný a náročný Setchi ho postupně seznamoval s výkonem moci, když ho vystavoval nejrůznějším zkouškám. První z nich bylo setkání s divokým býkem, pánem moci. Dospívající chlapec prokázal dost odvahy, aby se mu postavil, ale neměl dost sil, aby ho porazil. Bez Setchiho zásahu by monstrum Ramsese svými rohy roztrhalo. Tak se do princova srdce vrylo první faraónovo přikázání: chránit slabého před silným.

Tajemství skutečné moci patřilo jen králi. Předával ho Ramsesovi etapu po etapě, aniž před ním odhalil svůj plán. V průběhu let se syn otci přiblížil, jejich duše se spojily ve stejné víře, ve stejném úsilí. Přísný a uzavřený Setchi hovořil málo, ale Ramsesovi poskytl jedinečnou výsadu rozhovorů, během nichž se usilovně snažil předat mu základy svého řemesla krále Horního a Dolního Egypta.

Osvícené hodiny a okamžiky milosti se nyní rozplynuly v mlčení smrti. Setchi odešel za svými bratry bohy a Ramses se cítil odzbrojen, neschopen unést tíživé břemeno. Vládnout Egyptu… Ve třinácti o tom snil, jako sní dítě o nedosažitelné hračce. Pak se této šílené myšlenky vzdal v přesvědčení, že trůn je určen Šenarovi, jeho staršímu bratru.

Faraón Setchi a velká královská manželka Tuja však rozhodli jinak. Sledovali chování obou svých synů a nakonec to byl Ramses, koho určili, aby nastoupil do nejvyšší funkce. Jak nevybrat bytost silnější a obratnější, bytost podobající se Setchimu! Ramses byl s to se postavit v osobním souboji jakémukoliv nepříteli, nikoliv však ovládat kormidlo státu v nejistých vodách budoucnosti. V bitvách v Núbii prokázal chrabrost, jeho nevyčerpatelná energie by ho vedla, bylo-li by to zapotřebí, po válečných stezkách na obranu vlasti. Jak však velet armádě úředníků, hodnostářů a kněží, jejichž lstivé úskoky mu unikaly?

Zakladatel dynastie, první z Ramsesů, byl letitý vezír, jemuž moudří svěřili moc, o kterou nestál. Jeho následník Setchi byl v době své korunovace už zralý a zkušený muž. Ramses měl teprve třiadvacet let a až dosud žil jenom v ochranném stínu otce, poslouchal jeho nařízení a plnil každý jeho příkaz. Jak bylo báječné svěřit se s důvěrou jeho vedení…! Tento ráj je teď už nedosažitelný.

Mohl samozřejmě spoléhat na své spojence: svoji matku Tuju, přísnou a spolehlivou, manželku Nefertari, krásnou a mírnou, přátele z dětství, jako například Hebrejce Mojžíše, který se stal královským stavitelem, diplomata Ašu, zaklínače hadů Setaua a svého osobního sekretáře Ameniho, který s ním nerozlučně spojil svůj osud.

Nebyl však klan nepřátel mocnější? Šenar se nevzdal svého úsilí o získání trůnu. Jaké temné síly spojil, aby zabránil bratrovi vládnout? Kdyby se před ním Šenar v tomto okamžiku objevil, Ramses by se mu vůbec nestavěl na odpor. Když po té dvojí koruně tolik touží, ať si ji má!

Má však právo zradit svého otce a vyhnout se úkolu, který mu svěřil? Bylo by tak snadné si myslet, že se Setchi zmýlil a možná by později svůj názor změnil… Ramses si ale nic nenalhával. Jeho osud nyní závisel na odpovědi neviditelného.

Dostane se mu jí zde, v této rudé zemi prostoupené silou nebezpečné energie.

Ramses seděl v pozici písaře s pohledem ztraceným v nebesích a čekal. Faraónem mohl být jenom muž pouště, milující samotu a nedozírné prostory. Oheň skrytý v kameni a písku jeho duši buď posílí, nebo ji zničí.

Slunce se blížilo k zenitu, vítr se ztišil. Z duny na dunu přeskočila gazela. V ovzduší číhalo nebezpečí.

Náhle se vynořilo z nicoty.

Obrovský lev, dlouhý nejméně čtyři metry a vážící aspoň tři sta kilo. Jeho planoucí světlá hříva mu propůjčovala vzhled vítězného bojovníka. Svalnaté, temné tělo se přikrčilo k pružnému skoku.

Jakmile spatřil Ramsese, zařval tak silně, že ho bylo slyšet do vzdálenosti aspoň patnácti kilometrů. Šelma, obdařená ostrými tesáky a mocnými drápy, se upřeně zahleděla na kořist.

Setchiho syn neměl žádnou šanci.

Lev se přiblížil na několik metrů a znehybněl. Nespouštěl z muže své zlaté oči. Měřili se navzájem několik dlouhých vteřin.

Zvíře zahnalo ocasem dotěrnou mouchu. Náhle znervóznělo a popošlo ještě několik kroků.

Ramses zíral do očí šelmy. Vždyť je to Drsňák či Zabiják, jak se mu v paláci střídavě říkalo pro jeho nebezpečný vzhled!

„To jsi ty, Zabijáku… jsi to opravdu ty? Co se mnou chceš udělat?“

Princ zapomněl na nebezpečí a viděl zas před sebou lvíče, které kdysi uštknul had a ono trpělo v křoví núbijské savany. Prokázalo neuvěřitelnou odolnost. Setau ho vyléčil a pak vyrostlo v tuto obrovitou šelmu.

V Ramsesově nepřítomnosti byl Zabiják zavřen do ohrady a dnes poprvé z ní utekl. Převáží v něm přirozený instinkt do té míry, že se zuřivě vrhne na člověka, kterého dosud považoval za pána?

„Rozhodni se, Zabijáku. Buď se staneš mým spojencem pro život, nebo mě pošleš na smrt.“

Lev se vztyčil na zadní tlapy a přední opřel o Ramsesova ramena. Náraz byl silný, ale princ seděl nehnutě dál. Drápy šelmy zůstaly zataženy a její čumák se otřel o Ramsesův nos.

Výraz přátelství, důvěry a respektu.

„Rozhodl jsi o mém osudu.“

Ten, komu dal Setchi jméno Syn světla, už napříště neměl na vybranou.

Bude bojovat jako lev.

2

Královský palác v Memphidě tkvěl v hlubokém smutku. Muži se přestali holit, ženy nosily rozpuštěné vlasy. Po celých sedmdesát dní, co bude trvat Setchiho mumifikace, bude žít Egypt v prázdnotě. Král byl mrtev a jeho trůn zůstane neobsazen až do oficiálního vyhlášení následníka, které neproběhne dřív, než bude Setchiho mumie uložena do hrobky a splyne s nebeským světlem.

Pohraniční posádky měly stav pohotovosti a oddíly byly na rozkaz regenta Ramsese a velké královské manželky Tuji připraveny čelit každému pokusu o invazi. Ačkoliv se zdálo, že hlavní nebezpečí představované Chetity bezprostředně nehrozí, nějaký nájezd se nedal vyloučit. Bohaté zemědělské provincie delty byly už po staletí lákavou kořistí pro ‚písečné tuláky‘, kočovné beduíny ze Sinaje, a také pro asijské prince, schopné se občas spojit, aby pak společně zaútočili na severovýchod Egypta.

Odchod Setchiho na onen svět vyvolal strach. Protože faraón zmizel, síly chaosu hrozily zachvátit Egypt a zničit civilizaci budovanou dynastii za dynastií. Bude mladý Ramses schopen uchránit Horní i Dolní Egypt od neštěstí? Nikdo z hodnostářů v něho neskládal žádnou důvěru a přáli si, aby ustoupil svému bratru Šenarovi, obratnějšímu a méně vznětlivému.

Velká královská manželka Tuja nezměnila od manželovy smrti své zvyky. Bylo jí dvaačtyřicet let, měla jemný rovný nos, přísné a pronikavé oči tvaru mandlí, téměř hranatou bradu, byla velmi útlá a ušlechtilá a těšila se nepopíratelné autoritě. Vždycky Setchimu pomáhala. V jeho nepřítomnosti, při faraónových pobytech v cizině, řídila zemi pevnou rukou ona.

S prvním rozbřeskem se Tuja ráda chvíli procházela po zahradě, osázené tamaryšky a sykomorami. Při chůzi si promýšlela denní povinnosti, střídání světských shromáždění a schůzek i rituálů ke slávě božské moci.

Když tu teď Setchi nebyl, připadal jí každý pohyb zbaven smyslu. Měla už jen jediné přání: připojit se co nejdřív ke svému manželovi ve světě bez konfliktů, daleko od světa lidí. Přijímala ale poslušně tíži let, jež jí osud ještě ukládal. Štěstí, které jí bylo dopřáno, musela teď splatit své zemi tím, že jí bude sloužit do posledního dechu.

Z ranní mlhy se vynořila půvabná postava Nefertari. ‚Krásnější nad palácové krásky‘, jak jí říkali lidé, měla zářivě černé vlasy a nádherné modrozelené oči plné něhy. Nefertari, bývalá hudebnice Hathořina chrámu v Memphidě, vynikající tkadlena, vychovávaná v duchu starých mudrců, jako byl Ptahhotep, nepocházela ze šlechtické rodiny. Ramses se však bezmezně zamiloval do její krásy, inteligence a moudrosti, překvapující u ženy tak mladé. Nefertari se nesnažila zalíbit, ale byla přitom svůdnost sama. Tuja si ji vybrala jako správkyni svého domu a toto místo mladá žena zastávala i poté, co se stala regentovou manželkou. Mezi královnou Egypta a Nefertari se vytvořilo skutečné spříznění duší a jedna druhé rozuměla i beze slov.

„Kolik je dnes ráno rosy, Veličenstvo! Kdo dokáže vyjádřit dobrodiní naší země!“

„Proč vstáváš tak brzy, Nefertari?“

„To vy byste si měla odpočinout, nemyslíte?“

„Já už nedokážu spát.“

„Jak ulevit vašemu žalu, Veličenstvo?“

Na Tujiných rtech se krátce objevil smutný úsměv.

„Setchi je nenahraditelný. Zbytek mých dnů bude jen dlouhým utrpením, které trochu rozptýlí jenom úspěšná Ramsesova vláda. Ta pro mne bude napříště jediným důvodem k životu.“

„Mám starosti, Veličenstvo.“

„Čeho se bojíš?“

„Že Setchiho vůle nebude respektována.“

„Kdo by se proti ní odvážil postavit?“

Nefertari mlčela.

„Myslíš mého staršího syna Šenara, že? Jeho marnivost a ctižádost znám, ale nebude takový blázen, aby se protivil otci.“

Královninu zahradu ozářily zlaté paprsky rodícího se slunce.

„Myslíš, že jsem naivní, Nefertari? Zdá se, že máš jiný názor než já.“

„Veličenstvo…“

„Máš nějakou určitou informaci?“

„Ne, je to jenom pocit, takový neurčitý pocit.“

„Tvůj duch je intuitivní a bystrý jako blesk. Pomluvy jsou ti cizí. Existuje ale jiný způsob, jak Ramsesovi zabránit vládnout než ho zabít?“

„Toho se právě bojím, Veličenstvo.“

Tuja pohladila větvičku tamaryšku.

„Myslíš, že by Šenar založil svoji vládu na zločinu?“

„Takové pomyšlení mě děsí stejně jako vás, ale nejsem ho schopna vyhnat z hlavy. Suďte mě přísně, pokud to považujete za nepravděpodobné, ale já jsem si to nemohla nechat pro sebe.“

„Jak je zajištěna Ramsesova bezpečnost?“

„Střeží ho stále jeho lev i pes, a také Serramanna, velitel osobní gardy. Od té doby, co se Ramses vrátil ze svého osamělého výletu do pouště, podařilo se mi ho přesvědčit, aby už nikdy nezůstával bez ochrany.“

„Státní smutek trvá už deset dní,“ připomněla velká královská manželka. „Za dva měsíce bude nesmrtelné Setchiho tělo uloženo do jeho věčného obydlí. Pak bude Ramses korunován a ty se staneš královnou Egypta.“

Ramses se matce uklonil a pak ji k sobě něžně přitiskl. Ona, která se zdála tak křehká, mu dávala lekci důstojnosti a ušlechtilosti.

„Proč nás bůh podrobuje tak kruté zkoušce?“

„Setchiho duch žije v tobě, synu. Jeho čas se završil, tvůj začíná. Přemůže smrt, pokud budeš pokračovat v jeho díle.“

„Stín, který zanechal, je hluboký.“

„Nejsi snad Synem světla, Ramsesi? Rozptyl temnoty, které nás obklopují, a zažeň chaos, který na nás dotírá.“

Princ odstoupil od královny.

„Sbratřil jsem se v poušti se svým lvem…“

„To je znamení, na které jsi čekal, že?“

„Jistě, ale mohl bych tě poprosit o laskavost?“

„Poslouchám tě.“

„Když můj otec opouštěl Egypt, řídila jsi zemi ty.“

„Tak velí naše tradice.“

„Máš tedy s vládou zkušenosti a každý tě chválí a ctí. Proč nenastoupíš na trůn ty?“

„Protože taková nebyla Setchiho vůle. On ztělesňoval zákon, který milujeme a ctíme. Vybral tebe, synu, a vládnout tedy musíš ty. Já ti budu ze všech sil pomáhat, a budeš-li si to přát, budu ti radit.“

Ramses dál nenaléhal.

Matka byla jedinou bytostí, která mohla zvrátit běh osudu a sejmout z něho tu tíhu. Tuja však zůstávala věrná zesnulému králi a jeho vůli nezměnila. Přes všechny pochybnosti a úzkost bude Ramses nucen razit svou vlastní cestu.

Serramanna, velitel Ramsesovy osobní gardy, už neopouštěl palácové křídlo, kde budoucí král Egypta pracoval. Jmenování bývalého sardinského piráta na tak zodpovědné místo vyvolalo svého času spoustu řečí. Všichni byli přesvědčeni, že dřív či později ten obr s kadeřavým vousem Setchiho syna zradí.

Zatím se do paláce nedostal nikdo, kdo neměl jeho povolení. Velká královská manželka mu doporučila, aby každého vetřelce vyhnal a v případě nebezpečí neváhal a použil meče.

Když k jeho uším dolehly hněvivé hlasy, vrhl se Serramanna do dvorany vyhrazené návštěvníkům.

„Co se to tady děje?“

„Tento muž si vynucuje vstup,“ odpověděl strážce a ukazoval na vousatého chlapa s bujnou kšticí a širokými rameny.

„Kdo jsi?“ zeptal se Serramanna.

„Hebrejec Mojžíš, Ramsesův přítel z dětství a stavitel ve službách faraóna.“

„Co chceš?“

„Obvykle přede mnou Ramses dveře nezavírá!“

„Dnes o tom rozhoduji já.“

„Regent má domácí vězení?“

„Nutná bezpečnostní opatření… Důvod tvé návštěvy?“

„To se tě netýká.“

„V tom případě se vrať domů a k paláci se už nepřibližuj. Jinak tě dám uvěznit.“

Aby Mojžíše zvládli, nestačili málem čtyři strážci.

„Upozorni Ramsese, že jsem tady. Bude tě to mrzet!“

„Tvé výhrůžky mě nezajímají.“

„Můj přítel na mě čeká! Copak to nechápeš?“

Spousta soubojů na život a na smrt a dlouhá léta, kdy žil jako pirát, vypěstovaly u Serramanny zostřený smysl pro nebezpečí. Navzdory fyzické síle a povýšenému tónu mu tenhle Mojžíš připadal upřímný.

Ramses a Mojžíš se objali.

„To už není palác,“ řekl Hebrejec, „ale nedobytná pevnost!“

„Matka, manželka, osobní sekretář, Serramanna a několik dalších se obávají nejhoršího.“

„Nejhoršího… Co to znamená?“

„Atentát.“

Na prahu dveří regentova audienčního sálu vedoucích do zahrady podřimoval Ramsesův mohutný lev. Mezi jeho předními tlapami spal Hlídač, žlutý pes.

„S těmi dvěma se ještě něčeho bojíš?“

„Nefertari je přesvědčena, že se Šenar nevzdal.“

„Útok ještě před uložením Setchiho do hrobky… To se mu moc nepodobá. Raději jedná ve skrytu a sází na čas.“

„Času má teď málo.“

„Máš pravdu… Ale neodváží se tě napadnout.“

„Kéž tě bohové slyší. Pro Egypt by z toho nevzešlo nic dobrého. Co se povídá v Karnaku?“

„Pomlouvá tě tam spousta lidí.“

Pod vedením hlavního stavitele vykonával Mojžíš funkci vedoucího prací na rozlehlém staveništi v Karnaku, kde začal Setchi s budováním obrovského sloupového sálu, přerušeným jeho smrtí.

„Kdo ty řeči šíří?“

„Amonovi kněží, několik šlechticů, vezír z jihu… Tvá sestra Dolente a její manžel Sary je povzbuzují. Nesmířili se s exilem tak daleko od Memphidy, kterým jsi je potrestal.“

„Ten nenávistný Sary se mě pokusil zbavit, mne i mého osobního sekretáře a přítele z dětství Ameniho! To, že jsem ho přinutil přesídlit i s mojí sestrou do Théb, je směšně malý trest!“

„Těmhle jedovatým květinám se daří jenom na severu. Na jihu, v Thébách, hynou. Měl jsi být přísnější a odsoudit je ke skutečnému vyhnanství.“

„Dolente je moje sestra a Sary byl mým vychovatelem a učitelem.“

„Může král projevovat slabost vůči svým blízkým?“

Ramses byl zasažen do živého.

„Ještě králem nejsem, Mojžíši!“

„Přesto budeš nucen vznést žalobu a dát volný průchod právu.“

„Jestliže moje sestra a její manžel opustí určené území, potrestám je.“

„Rád bych ti věřil. Neuvědomuješ si dostatečně zlost a podrážděnost svých nepřátel.“

„Oplakávám otce, Mojžíši.“

„A zapomínáš na svůj lid a svoji zemi! Myslíš, že Setchi na nebesích schvaluje tvoji ochablost?“

Kdyby Mojžíš nebyl jeho přítelem, byl by ho Ramses snad uhodil.

„Má být podle tebe srdce monarchy vyprahlé?“

„Jak může člověk vládnout, pokud je uzavřený do své bolesti, ať je jakkoliv oprávněná? Šenar se mě pokusil zkorumpovat a postavit mě proti tobě. Pomůže ti to lépe změřit nebezpečí?“

Toto odhalení Ramsese ohromilo.

„Tvůj nepřítel je velký,“ pokračoval Mojžíš. „Vzpamatuješ se už konečně z té své strnulosti?“

3

Memphis, hospodářské centrum země ležící v místě, kde nilské údolí přechází v deltu, upadl do otupělé letargie. Většina obchodních lodí v jeho přístavu zůstala zakotvena u břehu. Po dobu sedmdesátidenního smutku budou obchodní transakce utlumeny a v prostorných šlechtických vilách se nebude konat žádný banket.

Setchiho smrt město ochromila. Jeho vláda zajistila blahobyt, který však byl v očích největších obchodníků křehký a nejistý, pokud by slabý faraón učinil Egypt zranitelným. A kdo se mohl rovnat Setchimu? Jeho starší syn Šenar by byl dobrým vládcem, ale nemocný panovník dal přednost mladému a horkokrevnému Ramsesovi, jehož impozantní zjev se hodil spíše k nějakému svůdci žen než k hlavě státu. I ti nejprozíravější se občas dopustí omylu, a tak zde, stejně jako v Thébách, kolovaly řeči, že se Setchi asi zmýlil, když určil svým následníkem mladšího syna.

Šenar přecházel netrpělivým krokem po přijímací místnosti ministra zahraničních věcí Meby, diskrétního, dobře vypadajícího šedesátníka s širokým, klidným obličejem. Byl Ramsesovým odpůrcem a podporoval Šenara, jehož politické a ekonomické názory považoval za vynikající. Otevřít velký středozemní a asijský trh tím, že vytvoří maximum obchodních spojení, a to i za cenu přezírání jistých staromódních hodnot, to přece byla budoucnost! Raději zbraně prodávat než je používat.

„Přijde?“ ptal se Šenar.

„Je na naší straně, uklidněte se.“

„Nemám rád takové divochy, jako je on. Mění názor podle směru větru.“

Setchiho starší syn byl malý, zavalitý, s kulatým obličejem a buclatými tvářemi. Tlusté a poživačné rty prozrazovaly vřelý vztah k dobrému jídlu, malá hnědá očka byla neustále ve střehu. Byl hřmotný a těžkopádný, nesnášel slunce a jakoukoliv fyzickou námahu. Úlisný, hladce plynoucí hlas se snažil vyjadřovat vznešenost a klid, který ovšem jeho majitel často postrádal.

Šenar byl zapřisáhlým odpůrcem války. Chránit svou zemi její izolací od obchodních proudů mu připadalo absurdní. Slovo ‚zrada‘ používají jenom moralisté neschopní získat majetek. Ramses, vychovaný postaru, si nezasluhuje vládnout a nebude toho ani schopen. Proto Šenar nepociťoval žádné výčitky svědomí, když proti němu osnoval spiknutí, které by jemu, schopnému politikovi, dopomohlo k moci: Egypt by mu za to byl jen vděčen.

Teď bylo zapotřebí, aby jeho hlavní spojenec před společným plánem necouvl.

„Dej mi napít,“ požádal Šenar.

Meba podal vzácnému hostu pohár chladného piva.

„Neměli jsme mu tolik věřit.“

„Přijde, jsem o tom přesvědčen. Nezapomeňte, že si přeje vrátit se co nejdřív domů.“

Konečně stráž Mebova sídla ohlásila příchod tolik očekávaného hosta. Světlovlasý Menelaos s pronikavýma očima, syn Atreův, miláček boha války a král lakedaimonský, veliký bijce Trojanů, na sobě měl dvojitý krunýř a široký opasek se dvěma zlatými sponami. Egypt mu poskytl pohostinství a čas na opravu jeho lodí, ale manželka Helena nechtěla zemi faraónů opustit, protože doma, u dvora svého manžela, se obávala příkoří podobajícího se otroctví.

Protože se Helena těšila podpoře a ochraně královny Tuji, měl Menelaos svázané ruce. Naštěstí mu přišel na pomoc Šenar a přiměl ho k trpělivé přípravě vítězné strategie.

Jakmile se Šenar stane faraónem, Menelaos odjede s Helenou do Řecka.

Řečtí vojáci se už několik měsíců postupně mísili s obyvatelstvem. Jedni přecházeli pod egyptské velení, jiní si otevírali krámky a všichni vypadali spokojeně. Ve skutečnosti pouze čekali na příkaz svého šéfa, aby přešli do akce, a zopakovali tak na vyšší úrovni trik s trojským koněm.

Řek se podezíravě zahleděl na Mebu.

„Pošlete toho muže pryč,“ požádal Šenara. „Chci jednat jedině s vámi.“

„Ministr zahraničních věcí je naším spojencem.“

„Nebudu se opakovat.“

Šenar pokynul krajanovi, aby zmizel.

„Jak na tom jsme?“ chtěl vědět Menelaos.

„Nadešel čas udeřit.“

„Jste si tím úplně jist? S těmi vašimi podivnými zvyky a tou nekonečnou mumifikací ztratíme nakonec hlavu!“

„Musíme jednat dřív, než bude mumie mého otce umístěna v hrobce.“

„Moji muži jsou připraveni.“

„Nejsem stoupencem zbytečného násilí a…“

„Dost průtahů, Šenare! Vy Egypťané máte strach bojovat. My Řekové jsme strávili celá léta bojem s Trojany a zničili jsme je. Jestliže si přejete smrt toho Ramsese, tak už to jednou řekněte a důvěřujte mému meči!“

„Ramses je můj bratr a lest je někdy účinnější než hrubá síla.“

„Vítězství přinese jedině jejich spojení. Chcete snad mne, vítěze trojské války, učit strategii?“

„Musíte přece znovu získat Helenu.“

„Helena, Helena, pořád ona! Ta ženská je prokletá, ale bez ní se do Lakedaimonie nemůžu vrátit.“

„Takže provedeme můj plán.“

„Jaký je to plán?“

Šenar se usmál. Tentokrát stálo štěstí při něm. S pomocí toho Řeka se mu to podaří.

„Existují pouze dvě hlavní překážky: lev a Serramanna. Prvního otrávíme a druhého zabijeme. Potom Ramsese uneseme a vy ho odvezete do Řecka.“

„A proč ho rovnou nezabít?“

„Protože moje vláda nezačne v kaluži krve. Oficiálně se Ramses vzdá trůnu a rozhodne se odjet na dalekou cestu, během níž se stane obětí nešťastné nehody.“

Koniec ukážky

Table of Contents

Tiráž

1

2

3