Juraj Poništ

Tichá Spálňa

Ukážka z elektronickej knihy

Venovanie

Venujem milovanej Sophii

Poďakovanie

Ďakujem Zuzke Ľuptákovej, že ma neopustila ani uprostred búrok,

ďakujem Miške Kubaščíkovej za ilustráciu titulnej strany a jednotlivých kapitol.

Juraj Poništ

2018

Tichá spálňa

ISBN 978 – 80 – 973056 – 9 – 7

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2021

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Predspev k Tichej spálni

Už počuješ, spoza dverí,

šepot detí vystrašených,

brodiacich sa tŕňmi, tmou,

v labyrintoch vlastných snov...

V ich očiach svieti v temnotách,

iskra šťastia zrodená,

démonmi preklínaná,

slzami anjelov očistená,

Poď, pútnik po poznaní prahnúci,

zaplať daň tejto zemi povinnú,

nech sa v Tichej spálni,

oči Tvoje k bráne nebies pozdvihnú

Kapitola prvá

Morský pútnik sa zachveje

,,To čo vždy, Kips?“ spýtala sa Helga bezvýrazne a ani nečakajúc na odpoveď, začala z  pípy čapovať do krígľa zlatistú tekutinu. Hostinská Morského pútnika si ako stovky ráz predtým s obrovskou slasťou vychutnávala pohľad na jemnú hru svetla skrz tenký prúd piva. V tom výjave bol zvláštny nádych jednoduchosti, ktorá Helgu tak fascinovala. ,,Nie, Helga, ďakujem,“ rýchlo hostinskú zastavil nízky zavalitý muž s plešinou vypálenou uprostred mastných hnedých vlasov a s vrzgotom za sebou zatvoril dvere hostinca. Chvíľu iba tak postával pri prahu, upierajúc pohľad skrz jeden z oblokov týčiacich sa v rade oproti dlhému pultu z  ebenového dreva.

,,Od poslednej plavby Purpurovými brehmi som si dal záväzok, že sa chľastu už v živote nedotknem. Rozhodol som sa tak na znak vďaky, že ma tie beštie nedostali.“ Kips si náhlivo vreckovkou strhol z čela lesklé kropaje potu. Helga nedôverčivo zdvihla pohľad od z polovice naplneného krígľa.

,,Helga, ak kupcovi nie je po chuti, tu by sa jeden vyprahnutý krk našiel,“ ozval sa už podnapitý vychudnutý rybár v upotenej ľanovej košeli, odpočívajúci na jednom zo stolov v najvzdialenejšom rohu miestnosti pri vyhasnutom kozube. Hostinská však na opilcovu výzvu vôbec nereagovala. Ochotná pristúpiť na Kipsovu hru, položila krígeľ na pult a otočila sa k policiam, ktoré ovisali pod náporom fliaš tvrdého alkoholu. ,,Ako vidím, ešte stále ho máš,“ nenútene nadhodil Kips, keď vykročil pomedzi skromnú klientelu návštevníkov k pultu, zatiaľ čo sa hostinská s veľkou vervou pustila do leštenia vysokého zrkadla, zaveseného uprostred políc.

,,Aj ho mať budem,“ rozhodne vyhlásila Helga, pričom v odraze vystrúhala na kupca široký vzdorovitý úsmev. ,,Ach Bože, vyzerám hrozne,“ skonštatovala tragicky, prudko sa zvrtla na päte a zdvihla k očiam zhluk pramienkov ohnivočervených vlasov. ,,Pozri, celkom sú zničené,“ povedala zdesene smerom ku Kipsovi, ktorý sa medzi časom usadil na vysokú stoličku k pultu rovno oproti nej.

,,Nie je to také zlé,“ snažil sa ju navonok upokojiť kupec a kývnuc hlavou k Helginým zafúľaným červeným šatám ...

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

Predspev k Tichej spálni

Morský pútnik sa zachveje