Přiměřená sebeobrana

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.mf.cz

www.e-reading.cz

www.palmknihy.cz

Rory Miller a Lawrence Kane

Přiměřená sebeobrana – e-kniha

Copyright © Mladá fronta, a. s., 2019

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

PŘIMĚŘENÁ SEBEOBRANA

PŘIMĚŘENÁ SEBEOBRANA

Efektivní rozhodování v násilné situaci

Rory Miller a Lawrence Kane

Mladá fronta

Přeložil Jan Kadlec

Copyright © 2012 Rory Miller and Lawrence A. Kane. All Rights Reserved.

This book is an authorized translation from the English language edition published by

YMAA Publication Center, Inc. USA Copyright © 2012

Translation © Jan Kadlec, 2018

ISBN 978-80-204-5038-8 (tištěná kniha)

ISBN 978-80-204-5269-6 (ePDF)

ISBN 978-80-204-5268-9 (ePUB)

ISBN 978-80-204-5270-2 (Mobi)

Poznámka překladatele: Zákonné vymezení sebeobrany v České republice se v některých ohledech liší od toho, jak je pojímáno ve Spojených státech, odkud autoři pochází. Proto jsou některé popsané principy spíš pomůckou než odbornou radou. U nás je nutné znát § 29 trestního zákoníku „nutná obrana“:

(1) Čin jinak trestný, kterým někdo odvrací přímo hrozící nebo trvající útok na zájem chráněný trestním zákonem, není trestným činem.

(2) Nejde o nutnou obranu, byla-li obrana zcela zjevně nepřiměřená způsobu útoku.

Z toho vyplývá, že je možné se bránit způsobem, který by za jiných okolností byl trestným činem (třeba fyzickým násilím), a obrana může přijít v době probíhajícího útoku, nebo když bezprostředně hrozí (tedy i těsně před útokem). Určitá míra nepřiměřenosti se předpokládá, aby byla obrana účinná, nesmí však jít o očividně hrubý nepoměr (obrana nesmí být „zcela zjevně nepřiměřená“). Všechno se nicméně posuzuje individuálně.

ZÁKLADY STUPNICE SÍLY

Všechny konflikty nejsou stejné. Někdy je v sázce váš život, zatímco jindy jen vaše ego. Někdy si můžete vybrat, zda se do konfliktu zapojíte, jindy můžete nečekaně zjistit, že je boj vaše jediná možnost. Perfektní reakce v jedné situaci se může v jiné stát katastrofální. Ať vyhrajete, nebo ne, jakmile dojde na fyzický kontakt, vždycky přijdou následky. A tyto následky vám můžou změnit život.

Někdy se dá násilí zabránit prostou sebeprezentací, když se tváříte a chováte, jako že jste tvrdší oříšek, který za to nestojí. Útočníci nechtějí bojovat, oni chtějí vyhrát. A tak si zřídkakdy dovolují na někoho, kdo je připravený a ve střehu. V mnoha situacích můžete konflikt zmírnit vhodnými slovy, nebo uklidňujícím či usměrňujícím dotykem vše vyřešit bez zranění. Jindy je třeba člověku zamezit v dalším jednání, zejména když mu nesmíte ublížit: takové techniky používají vyhazovači, bezpečnostní pracovníci či policisté. V jiných případech musíte sáhnout k méně smrtící nebo i smrtící síle, abyste ochránili sebe a své blízké.

Tyto možnosti vytvářejí navazující arzenál možností, z něhož se dá vždy vybrat zbraň k vyřešení situace, které čelíte:

1. Sebeprezentace – zamezte vzniku násilí postojem nebo řečí těla, kterými dáte soupeři najevo svou připravenost a schopnost jednat, nebo naopak to, že pro jeho ego nejste hrozbou.

2. Hlas – technikami verbální deeskalace konfliktu odvraťte fyzický střet.

3. Dotyk – uklidňujícím nebo usměrňujícím dotykem rozptylte hrozící nebezpečí nebo přimějte soupeře ke spolupráci.

4. Podmanění – sáhněte k technikám využívajícím bolest nebo páku, abyste agresora dostali pod kontrolu nebo donutili ke spolupráci.

5. Méně smrtící síla – využijte techniky nebo nástroje ke zneschopnění útočníka, a to s minimální pravděpodobností vážného zranění či smrti.

6. Smrtící síla – použijte techniky nebo nástroje k pravděpodobnému zabití nebo zranění s trvalými následky.

Je velmi důležité využít adekvátní úroveň reakce. Jestliže se uchýlíte k příliš intenzivní nebo příliš málo intenzivní síle, přichází nebezpečí zranění. Je tedy životně důležité porozumět různým možnostem a vědět, jak a kdy je uvážlivě aplikovat.

V květnu 2004 si devětadvacetiletý Jose de Jesus přinesl na Herald Square na Manhattanu, oblíbenou turistickou atrakci, dvacet centimetrů dlouhý řeznický nůž. V minulosti měl spoustu psychických problémů, několik lidí už napadl, jeho blízké nevyjímaje. Jednoho člověka málem zabil. A plánoval to udělat znovu.

Nůž bez varování vytáhl a zcela náhodně si vybral jedenadvacetiletého Dmitrije Malaejevu, kterému ho bodl do hrudníku. Dmitrij upadl a v mukách, která mu působila snaha dýchat přes protrženou plíci, se zoufale snažil zastavit krvácení. De Jesus se mezitím otočil k jinému kolemjdoucímu a vrazil mu nůž do těla.

Většina vystrašených přihlížejících se s křikem rozeběhla pryč. Někteří zavolali tísňovou linku. Ale George Robbins, čtyřiatřicetiletý grafik, nedokázal jen stát a nedělat nic. Beze zbraně se rozeběhl k útočníkovi, odhodlaný, že jeho řádění zastaví. Jeho hrdinský plán selhal a de Jesus měl další oběť.

Jakmile krvácející Robbins padl na zem, přispěchal na scénu Harold Getter a pokusil se de Jesuse odzbrojit. Devětačtyřicetiletý pracovník ostrahy neměl zbraň a jeho bojové dovednosti nestačily na maniaka s nožem. V okamžiku se Getter stal další obětí.

A pak dorazila newyorská policistka.

Měla sice za úkol řešit skupinu zlodějů v obchodě na Herald Square, ale uslyšela výkřiky a přiběhla na místo činu. Policistce Mary Beth Diazové bylo dvacet tři let a sotva před pěti měsíci ukončila svůj výcvik.

„Policie!“ zařvala.

De Jesus se k ní otočil, a jak se k ní přibližoval, mával nožem.

Policistka Diazová tasila svou služební zbraň, pistoli ráže 9 mm. „Odložte nůž!“ křičela. Když nereagoval, svou výzvu zopakovala. „Odložte nůž! Odložte ho!“

Byl od ní necelé dva metry, když vystřelila. Jediný výstřel mu prošel do břicha a střela sklouzla na pánev, kde roztříštila kost. Dvakrát zařval a upadl na zem. Na zemi se svíjel a ječel, zatímco jej policistka odzbrojila a spoutala, čímž ukončila krveprolití.

De Jesus a jeho čtyři oběti byli převezeni do nemocnice Bellevue, kde jako zázrakem nikdo z nich nezemřel, dokonce ani pachatel. Malaejevu, který utrpěl nejvážnější poranění, doktoři stabilizovali. De Jesus podstoupil operaci, po níž se zotavil. Vyšetřovatelům řekl, že chtěl zemřít a doufal, že ho nějaký policista během náhodného bodání lidí zastřelí.

Policistka Diazová byla v nemocnici utěšována kolegy a léčena z prožitého traumatu. Poté řekla jednomu novináři: „Díky Bohu ten muž přežil. Díky Bohu jsem ho zastavila dřív, než ublížil někomu dalšímu.“

Když zkusíte reagovat úrovní 4 v situaci úrovně 5, utrpíte zranění. Nejspíš těžká. Když naopak v situaci úrovně 4 využijete úroveň 5, nejspíš skončíte za mřížemi. Nebo budete obviněni ze spáchání trestného činu. Nebo obojí. Nejde jen o otázku zákonnosti, i vy budete muset žít s následky toho, co uděláte.

Bojoví umělci[1] se učí nebezpečné, ba dokonce smrtící techniky. Klasické systémy vznikaly dávno před moderní medicínou. V těch dobách bylo každé zranění v boji potenciálně smrtící. Zlomená čelist nebo vyražené zuby mohly vést k vyhladovění. Před pečovatelskou službou byla zlomená ruka nebo noha předzvěstí bídných šanci na přežití, neboť takové zranění znemožnilo obstarávat si obživu. Co se týče vnitřních krvácení, poškozených orgánů nebo těžkých otřesů mozku, na to rovnou zapomeňte – to byla téměř jistá smrt.

Dávní mistři věděli, že čím kratší je boj, tím menší je pravděpodobnost paralyzujícího zranění, a proto vymysleli systémy, které zastaví protivníka co možná nejrychleji a nejkrutěji. Tehdy neexistoval právní stát a s ním související zákonné následky. Takovéto nelítostné smýšlení tehdy skvěle fungovalo. Pokud by to nefungovalo, ty styly by tu dnes nebyly. Tyhle taktiky a techniky fungovaly tak dobře, že posloužily jako základ současným systémům.

Problém je, že stejné metody, které by vás za feudálních dob udržely v bezpečí, mají dnes omezené využití. Ne proto, že by nefungovaly, ale proto, že fungují tak dobře, že se k nim smí sáhnout jen za specifických okolností. Brutální sražení soupeře vám může dobře zachránit život, ale za špatných okolností vás taky dostane do vězení. Na dlouho. Nebo na tom váš soupeř a jeho advokáti zbohatnou. Na druhou stranu, když vy dostanete nakládačku, hrozí vám zranění, trvalé následky nebo smrt.

Proto je tak důležité vhodně odhadnout sílu. Platí to obecně bez ohledu na styl. A co je nejdůležitější, v každé situaci si tím zajistíte, že až budete potřebovat věci, které jste se pro obranu na ulici naučili v dódžó,[2] zvolíte správnou intenzitu.

Po léta vznikaly rozličné stupnice síly, které policejní sbory využívaly jak k tréninku nováčků, aby optimálně reagovali na situace, tak ke vzdělávání občanů a přísedících soudů v tom, jak probíhá rozhodování o adekvátním užití síly. Od toho se v poslední době ustupuje. Nejčastěji zmiňovaným důvodem je to, že policisté a přísedící soudů si stupnici užití síly představují jako žebřík, kdy je potřeba stoupnout na každou příčku, než se postoupí k další. Takhle se to ale nikdy neučilo a není znám žádný případ, kdy by policista nebo přísedící tímhle způsobem vysvětloval špatnost rozhodnutí.

Nejpádnější důvod pro zavržení oficiální stupnice síly je to, že k ní soudy často při vynášení rozsudku nepřihlíží. Od případu Graham v. Conor 490 U.S. 386 (1989) se na to nahlíží tak, že „posuzování přiměřenosti musí odrážet fakt, že jsou policisté často nuceni udělat si úsudek o situaci během zlomku vteřiny – za napjatých, nejistých a rychle se vyvíjejících podmínek – a na základě toho se rozhodují o způsobu reakce“. Mnoha lidem připadá, že uzákonění stupnice síly se pokouší právě o tohle.

Zapamatujte si: Vy nejste vázáni pravidly policejního oddělení ohledně užití síly. Může se ale stát, že budete jednat v sebeobraně, a takové jednání musí být v mezích zákona. Úrovně užití síly, které popisujeme v této knize, nejsou nařízeními. Nebudeme vám říkat: „Když čelíte X, adekvátní reakce je Y.“ Tohle je a vždycky bude přístup těch, kdo končí na zemi.

V případě Graham v. Conor Nejvyšší soud rozhodl: „Přiměřenost konkrétního užití síly musí být souzena z pohledu policisty na místě, nikoliv ze zpětného hodnocení situace. Ne každé odstrčení nebo rána, ač se v míru soudní síně můžou jevit jako zbytečné, porušují Čtvrtý dodatek[3]“. Stejná logika se dá uplatnit v občanskoprávních a trestněprávních řízeních.

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

ZÁKLADY STUPNICE SÍLY

PŘEDPOKLADY

Úvod do násilí

Sociální násilí

Násilí predátorů

Situační uvědomění

Zákonné vymezení násilí

ÚROVEŇ 1 – SEBEPREZENTACE

ÚROVEŇ 2 – HLAS

Triky a taktiky všeho druhu

ÚROVEŇ 3 – DOTYK

ÚROVEŇ 4 – PODMANĚNÍ / FYZICKÁ KONTROLA

Páky na klouby

Strkání a vrážení (a přidržení)

Konkrétní body

Takedowny

ÚROVEŇ 5 – MÉNĚ SMRTÍCÍ SÍLA

Bijte tvrdě

Jak vyvinout sílu, když už je nejhůř

Míření úderů

ÚROVEŇ 6 – SMRTÍCÍ SÍLA

Myšlení

Principy přežití

Kam mířit

Projektily