Přeložila:

JANA PACNEROVÁ

J. R. Ward: Zběsilost krve

Vydání první

Copyright © 2018 by Love Conquers All, Inc.

All rights reserved.

This translation published by arrangement with Ballantine Books, an imprint

of Random House, a division of Penguin Random House LLC

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4, www.baronet.cz v roce 2019 jako svou 2244. publikaci

Přeloženo z anglického originálu The Blood Fury, vydaného nakladatelstvím

Ballantine Books, an imprint of Random House, a division of Penguin

Random House LLC, New York v roce 2018

Český překlad © 2019 Jana Pacnerová

Odpovědná redaktorka Marie Kejvalová

Korektorka Daniela Čermáková

Ilustrace na přebalu © 2019 Emil Křižka

Přebal a vazba © 2019 Emil Křižka

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-1029-9 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-1030-5 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2019

J. R. Ward

ZBĚSILOST KRVE

Třetí díl

románového cyklu

ODKAZ ČERNÉ DÝKY

Věnováno:

Jillian a Benjaminovi Steinovým,

kteří prožívají příběh opravdové lásky.

PODĚKOVÁNÍ

S nesmírnou vděčností čtenářům Bratrstva černé dýky! Taky bych ráda poděkovala Kaře Welshové a všem z nakladatelství Ballantine. Zdravím rovněž Team Waud – vy víte, o koho jde – a své milované rodině, pokrevní i adoptované.

A samozřejmě děkuju Naamah, své báječné pomocnici!

SLOVNÍČEK POJMŮ A VLASTNÍCH JMEN

ahstrux nohstrum

Soukromá stráž s oprávněním zabíjet, která je do své funkce jmenována králem.

ahvenge

Čin, jímž je vykonána smrtící odveta; typicky je prováděn milovaným.

Bratrstvo černé dýky

Elitně vycvičení upíří válečníci, kteří chrání svou rasu proti Vyhlazovací společnosti. Díky selektivnímu křížení v rámci svého druhu jsou bratři obdařeni mimořádnými tělesnými i duševními schopnostmi a rychlou regenerací organismu. Zpravidla nejsou pokrevně spřízněni a za členy Bratrstva je jmenují stávající členové. Jsou od přírody agresivní, tajnůstkářští, spoléhají sami na sebe a žijí stranou řadových upírů. S příslušníky jiných kast se stýkají jen výjimečně, především když se potřebují nakrmit. V říši upírů, kde o nich koluje řada legend, jsou zbožně uctíváni. Smrt jim může způsobit pouze vážné zranění, například střelná rána nebo probodnutí srdce.

bezduchý

Člověk zbavený duše, který pronásleduje a vyhlazuje upíry, člen Vyhlazovací společnosti. Bezduchého lze zabít pouze bodnou ranou do hrudi v místě, kde míval srdce; jinak jsou nesmrtelní. Nepijí, nejedí a nejsou schopni pohlavního styku. Vzhledem k tomu, že jejich pleť, veškeré ochlupení i duhovky časem ztrácejí pigment, jsou plavovlasí, bledí a mají světlé oči; voní po kojeneckém zásypu. Po uvedení do řádu Omegou uschovají na bezpečné místo keramický hrnek, v němž je uloženo jejich srdce, které jim bylo vyjmuto při iniciaci.

cohntehst

Konflikt mezi dvěma upíry soupeřícími o právo milovat se s upírkou.

Dhunhd

Peklo.

doggen

Podle hierarchie v upíří společnosti příslušník kasty služebnictva. Svým pánům slouží v duchu konzervativních zvyklostí a dodržují formální společenská pravidla chování i oblékání. Denní světlo jim neublíží, ale poměrně rychle stárnou. Průměrná délka života doggenů činí pět set let.

ehros

Vyvolená vyškolená v oblasti sexuálního umění.

exhile dhoble

Zlé nebo prokleté dvojče, to, které se narodí jako druhé.

ghardian

Strážce jedince. Existují různé stupně ghardianů, přičemž nejmocnější je whard, jemuž je svěřena do péče upírka, na niž se vztahuje sehkluze.

glymera

Společenské jádro upírské aristokracie, zhruba odpovídající anglické společenské smetánce z období regentství (začátek 19. století).

hellren

Upír mužského rodu spojený manželským slibem s upírem ženského rodu. Muži mohou mít i více manželek.

hyslop

Termín vztahující se k selhání úsudku, jež zpravidla bývá důsledkem ohrožení mechanických funkcí vozidla nebo jiného motorového dopravního prostředku. Kupříkladu když někdo nechá klíče v autě, které zůstane přes noc zaparkované před domovem rodiny, načež je řečené auto ukradeno.

chrih

Ve Staré řeči symbol ctihodné smrti.

Krypta

Posvátná hrobka Bratrstva černé dýky, využívaná jednak k obřadům a jednak jako úložiště keramických nádob bezduchých. Rituály konané v Kryptě zahrnují zasvěcení, pohřby a kázeňská řízení s bratry. Na posvátnou půdu mají přístup jen členové Bratrstva, Stvořitelka nebo uchazeči o přijetí mezi válečníky.

leahdyr

Mocný a vlivný jedinec.

leelan

Výraz něhy a lásky (volně přeloženo „nejdražší“).

lewlhen

Dar.

lheag

Uctivý výraz, jímž sexuálně podřízený subjekt oslovuje dominantní osobu.

Lhenihan

Bájný tvor, vyhlášený svou sexuální náruživostí. V moderním slangu označení muže nadpřirozené velikosti a sexuální výkonnosti.

lys

Mučicí nástroj používaný k odstranění očí.

mahmen

Matka, používáno jako označení skutečného stavu i jako výraz náklonnosti.

mhis

Kamufláž určitého hmotného prostředí; vytvoření iluzorního pole.

nalla (ž. r.) nebo nallum (m. r.)

Lichotivé označení, znamená „milovaná/milovaný“.

newling

Nedotčená mužem; panna.

období potřeby

Doba plodnosti upíra ženského pohlaví. Obvykle trvá dva dny a provází ji silná sexuální touha. Poprvé nastupuje přibližně pět let po proměně a poté vždy jednou za dekádu. Jsou-li upíři mužského rodu v blízkosti ženy, která prochází obdobím potřeby, do určité míry na ni reagují. Tato perioda může být velmi nebezpečná, protože mezi soupeřícími muži často dochází ke rvačkám, zejména pokud dotyčná žena nemá druha.

Omega

Ďábelská tajemná postava mužského principu, která pronásleduje a hubí upíry ze zášti vůči Stvořitelce. Existuje v nadčasové říši a disponuje obrovskou mocí, neovládá však zázrak stvoření, ani nedokáže vdechnout nový život.

otrok krve

Upír mužského nebo ženského rodu, který je nucen poskytovat krev jinému příslušníkovi své rasy. Od tohoto zvyku se většinou upustilo, nicméně ho zákon nezakazuje.

phearsom

Výraz označující potenci mužských pohlavních orgánů. V doslovném překladu přibližně „zaslouží si vstoupit do lůna ženy“.

princeps

Nejvyšší stupeň upíří aristokracie, nad nímž stojí jen členové První rodiny nebo Vyvolené Stvořitelky. Nositel tohoto titulu se s ním musí narodit; titul nemůže být udělen.

proměna

Klíčový okamžik v životě upíra, kdy se on nebo ona mění v dospělého příslušníka rasy. Poté se musí živit krví jedince opačného pohlaví, aby přežil, a nesmí se vystavovat slunci. K proměně dochází zpravidla po dovršení pětadvacátého roku života. Někteří upíři, především muži, proměnu nepřežijí. Před proměnou je upír zesláblý a netečný, nejeví zájem o sex a nedokáže se odhmotnit.

První rodina

Král a královna upírů včetně všech jejich případných potomků.

pyrokant

Označuje kritickou slabinu konkrétního jedince. Může být vnitřní, například závislost, nebo vnější, například milenec.

rahlman

Spasitel.

rythus

Rituální způsob usmíření či nápravy, jejž navrhuje ten, kdo urazil druhou osobu nebo spáchal přestupek. Je-li nabídka rythu přijata, poškozený vybere zbraň, již použije proti provinilci, který nemá možnost obrany.

sehkluze

Stav určité izolace či odloučení, který král uděluje upírce na základě žádosti jejích rodinných příslušníků. Na upírku dohlíží poručník, whard, zpravidla nejstarší člen její domácnosti, který má ze svého titulu právo rozhodovat o způsobu jejího života a dle vlastního uvážení jí buď zcela, nebo částečně může zabránit v kontaktu s okolním světem.

shellan

Upír ženského rodu spojený manželským slibem s upírem mužského rodu. Vzhledem k silně majetnickému chování zadaného muže mívají ženy pouze jednoho druha.

Stín

Nadčasová říše, v níž se mrtví setkávají se svými blízkými a kde tráví věčnost.

Stvořitelka

Tajemná síla ženského principu, která uděluje privilegia, je rádkyní krále a správkyní upířích archivů. Žije v nadčasové říši a je obdařena nesmírnou mocí. Ovládá umění stvoření, které uplatnila při zrodu populace upírů.

symphath

Poddruh upíra; mimo jiné je charakterizován též schopností a touhou manipulovat s emocemi druhých (např. výměna energie). Historicky byli symphathové diskriminováni a v určitých obdobích na ně upíři pořádali štvanice. Jsou na pokraji vyhynutí.

trahyner

Oslovení používané mezi dvěma upíry mužského rodu, kteří vůči sobě navzájem chovají hluboký obdiv a přízeň; volně přeloženo „milovaný přítel“.

upír

Příslušník druhu odlišného od jedinců Homo sapiens. Aby upíři přežili, musí pít krev opačného pohlaví. Naživu je udrží i lidská krev, ale takto nabytá síla rychle pomíjí. Po proměně, k níž dochází kolem dvacátého pátého roku života, se upíři nesmějí vystavovat slunci a pravidelně se musí krmit krví. Po kousnutí upírem ani po smíšení krve obou druhů se člověk v upíra nemění, avšak jsou známy vzácné případy, kdy došlo ke zkřížení upíra s jinými druhy. Upíři se mohou kdykoli odhmotnit, ale při této činnosti se musí plně soustředit a oprostit se od veškerých emocí; nesmějí s sebou přenášet těžké předměty. Dokáží odstranit z lidského mozku vzpomínky, ale jen pokud jsou krátkodobé. Upíři se dožívají až tisíce let, někdy i déle.

urozený

Nejvyšší šlechtická hodnost mezi upíří aristokracií, hned po První rodině nebo Vyvolených ve službách Stvořitelky. Titulu se nabývá narozením, nikoli propůjčením.

Vyhlazovací společnost

Řád zabijáků vytvořený Omegou za účelem vyhlazení populace upírů.

Vyvolená

Upírka, vychovávaná podle přísných pravidel, předurčená do služeb Stvořitelky. Tyto ženy pocházejí z urozených rodin a jsou založeny spíše duchovně než světsky. S muži se nestýkají vůbec nebo jen zřídka, ale v zájmu zachování aristokratické rodové linie se mohou provdat za válečníka, kterého vybírá Stvořitelka. Umí předpovídat budoucnost. Kdysi se jejich krví krmili nezadaní členové Bratrstva, ale samotní bratři tuto zásadu zrušili.

wahlker

Poutník. Jedinec, který zemřel a vrátil se do života ze Stínu. Wahlkerům se dostává velké úcty a jsou ctěni a váženi pro námahu, kterou podstoupili.

whard

Kmotr nebo kmotra jedince.

Kapitola 1

Když máte na světě všechno, nikdy vás nenapadne, že vám mohlo něco ujít. Že některé příležitosti byly jen dočasné. Že některé sny se nemůžou splnit.

Peyton, syn Peythonův, ukrýval oči za modrými skly brýlí a zíral přitom přes odpočívárnu výcvikového centra. Paradise, pokrevní dcera králova prvního rádce Abalonea, seděla napříč přes obyčejné, nijak elegantní křeslo, nohy zavěšené přes jednu područku a záda opřená o druhou. Blond hlavu měla sklopenou, očima projížděla poznámky o IVZ.

Improvizovaná výbušná zařízení.

Protože věděl, co na těch papírech je – příslib smrti, realita války s Vyhlazovací společností, nebezpečí, kterému se vystavila, když nastoupila do výcvikového programu pro vojáky Bratrstva černé dýky –, měl sto chutí jí ty poznámky sebrat a vrátit čas. Toužil se přenést do starého života, než přišla sem, aby se naučila bojovat… a než se dozvěděla, že je mnohem víc než jen aristokratka s urozenou krví a klasickou krásou.

Pochyboval však, že by se někdy sblížili, nebýt války.

Ta strašná noc, kdy Vyhlazovací společnost zaútočila na domy glymery, zmasakrovala celé rodiny a zástupy sloužících, ta byla katalyzátorem jejich vztahu. Vždycky byl flamendr, stýkal se s nevázanou partou bohatých, světaznalých mužů, kteří za nocí navštěvovali lidské kluby a přes den zůstávali doma a hulili trávu. Ale po útocích? Obě jejich rodiny se utábořily v zabezpečených domech za Caldwellem a on a Paradise si zvykli spolu telefonovat, když nemohli spát.

Což bylo většinu času.

Trávili hodiny na telefonu, povídali si o ničem a o všem, od vážného přes praštěné až po pitomoučké.

Pověděl jí věci, které by nesvěřil nikdy nikomu. Přiznal se jí, že se bojí a připadá si osamělý a má strach z budoucnosti. Řekl jí nahlas a poprvé, že má asi problém s drogami. Uvažoval, zda by dokázal prorazit v reálném světě mimo klubovou scénu.

A ona mu naslouchala.

Byla to první přítelkyně, jakou kdy měl. Jo, jasně, šukal mraky příslušnic opačného pohlaví, ale s Paradise nešlo o sex.

Ačkoliv o ni stál. Samozřejmě že stál. Byla neuvěřitelně…

„Přiznej to.“

Jak Paradise promluvila, rázem zbystřil. Pak se rozhlédl. Odpočívárna byla prázdná až na ně dva, všichni ostatní byli buď v posilovně či v šatnách, nebo okouněli na chodbě a čekali, až budou moct pro dnešek odejít.

Takže jo, mluvila na něj. Taky se na něj dívala.

„Do toho.“ Její pohled byl velice přímý. „Proč to konečně neřekneš.“

Nevěděl, jak na to reagovat. A když se mlčení protahovalo, bylo mu, jako by si dal lajnu, srdce se mu v hrudním koši proměnilo v tančící kotel na rockovém koncertě, dlaně se mu zpotily, víčka se zavírala, aby nemžikala.

Paradise se v křesle napřímila, přehodila nohy a upjatě je zkřížila v kolenou. Byl to automatický pohyb; něco, co vycházelo z jejího rodokmenu a aristokratického vychování; všechny ženy v jejím společenském postavení seděly spořádaně. Tak se to prostě dělalo, bez ohledu na to, kde se dotyčná nalézala nebo co měla na sobě.

Sud a bedna nebo Ludvík XIV. Streč nebo Lanvin. Pravidla, miláčku.

Představoval si ji ve večerní róbě, ověšenou šperky po její nebožce mahmen, pod křišťálovým lustrem plesového sálu, vlasy vysoko vyčesané, dokonalou tvář zářící, tělo… jak se tiskne k jeho tělu.

„Kde máš chlapa,“ pronesl chraplavě – což, jak doufal, přičetla na vrub jeho huličskému návyku.

Když spatřil její úsměv, připadal si starý a úplně zkalený, i když byli stejného věku a on byl střízlivý.

„Zrovna se převléká.“

„Velké plány na noc?“

„Kdepak.“

Jo, jasně. Ten ruměnec mu přesně sděloval, co budou dělat – a jak moc se na to Paradise těší.

Nadzvedl si tmavé brýle a promnul oči. Těžko uvěřit, že se nikdy nedozví, jaké to je… mít ji pod sebou a užívat si s ní, moct po libosti zkoumat její nahé tělo, stehna dokořán rozevřená, aby mohl…

„A neměň téma.“ Poposedla v křesle dopředu. „No tak. Řekni to. Pravda osvobozuje, ne?“

Kompresor za automatem na limonádu naskočil a Peyton pohlédl na pult, kde se nabízela jídla a pamlsky, když trávili čas v učebně a v tělocvičně. I když už bratři pouštěli cvičence do terénu k pořádným střetům s nepřítelem, pořád tu byla spousta teorie a zápasnických tréninků a práce se zbraněmi, která probíhala pravidelně a uvnitř výcvikového centra.

Páni. Bacha. Snaží se rozptylovat.

Peyton stočil pohled zpátky k ní. Bože, byla moc krásná, tak blond, s těma velkýma modrýma očima… A ty rty. Měkké, přirozeně růžové. Tělo teď měla o trochu méně vnadné, o trochu svalnatější, protože začala hodně cvičit a posilovat.

„Víš,“ řekla tiše, „byla doba, kdy jsme jeden před druhým nic netajili.“

To vlastně ne, pomyslel si. Vždycky si nechával pro sebe, jak ho Paradise přitahuje.

„Lidi se mění.“ Protáhl se, až mu zapraštělo v zádech. „Vztahy taky.“

„Náš ne.“

„O co jde.“ Potřásl hlavou. „Nic dobrého nemůže vzejít z…“

„Ale no tak, Peytone. Cítím, jak na mě zíráš ve třídě, venku v terénu. Je to zatraceně okaté. A poslyš… vím, o co ti jde. Nejsem naivní.“

Její napětí bylo viditelné, ramena měla ztuhlá, ústa sevřená. A hele, víte vy co, Peyton taky nesnášel pozici, do které ho postavila. Kdyby toho mohl nechat, udělal by to, ale city byly jako divá zvěř. Dělaly si, co chtěly, a do háje s tím, co přitom podupaly nebo pokousaly nebo pokopaly.

„I když se to snažím ignorovat,“ – shrnula si vlasy přes rameno – „a i když určitě chceš cítit něco jiného, je to, jak to je. Asi si o tom musíme promluvit, abychom pročistili vzduch, víš? Než to ovlivní nás nebo ostatní v terénu.“

„Myslím, že je to neřešitelné.“ Ledaže bys chtěla ztloustnout na sto čtyřicet kilo a ztratit svého muže. „A asi na tom nesejde.“

„Nesouhlasím.“ Rozpřáhla ruce. „Ale no tak. Tolik jsme toho spolu prožili. Není nic, co bychom ty a já nezvládli. Pamatuješ na ty hodiny na telefonu? Mluv se mnou.“

Zatímco Peyton uvažoval, proč si sakra nevzal s sebou fajfku na crack, vstal a začal kličkovat mezi nábytkem, uspořádaným s péčí a precizností partie kuliček. Různá křesla, pohovky a gauče byly nazdařbůh rozestavěné po celé místnosti, výsledek různých studijních skupin a několika pochybných sázek ohledně kliků, sklapovaček a páky, které původní aranžmá úplně podělaly.

Když se konečně zastavil, otočil se. A oba promluvili zároveň.

„Fajn, miluju tě…“

„Vím, že to pořád ještě neschvaluješ…“

V dalším návalu synchronizace společně zmlkli.

„Cos říkal?“ vydechla.

Pistoli. Potřeboval pistoli. Aby se mohl střelit do nohy doopravdy a nejen metaforicky.

Dveře odpočívárny se rozlétly a dovnitř nakráčel její muž Craeg, jako by mu to tu celé patřilo. Velký, svalnatý a jeden z nejlepších bojovníků ve třídě cvičenců, takový ten chlap, co používá rezavý hřebík místo párátka a sám si zašívá zranění uprostřed hořícího skladiště, přičemž po něm jdou dva bezduší a v podpaží drží vystrašené štěně zlatého retrívra.

Craeg se zastavil a podíval se z jednoho na druhého. „Neruším?“

Novo to jen taktak stihla včas k velké plechové nádobě na odpadky. Ohnula se v pase a zvracela, ale nevyšlo z ní nic než voda, a když dávení ustalo, skulila se a žuchla na žíněnky. Přisunula se zády ke studené betonové zdi a čekala, až se svět kolem ní přestane točit.

Pot jí stékal po tváři jako slzy a hrdlo měla jako v ohni – ačkoliv to nezpůsobovalo ani tak zvracení jako řezavé nádechy při vzpírání. A o plicích ani nemluvě. Bylo jí, jako by se snažila najít kyslík uprostřed oblaku horkého kouře.

Břink. Břink. Břink.

Když toho byla zase schopná, zvedla hlavu a zaostřila. Na druhé straně posilovny dělal nějaký mohutný muž leg pressy, pomalu a kontrolovaně, předloktí se mu vzdouvala v místech, kde se držel madel podél boků, stehenní svaly jako vytesané z kamene, všude mu naskakovaly žíly.

Zíral na ni. Ale nijak úchylně.

Spíš jako by říkal, tak jo, je čas zavolat doktora.

„Nic mi není,“ odvrátila od něj pohled, ačkoliv měl na uších sluchátka a nejspíš ji neslyšel.

Nicminení. Nicminení. Nefaktnicminení…

Naklonila se bokem, vyškubla čistý bílý ručník z hromádky na jednom benči a otřela se. Výcvikové centrum Bratrstva černé dýky bylo umělecké dílo, nejlepší z nejlepších, profesionální skrz naskrz. Od téhle železné dobrovolné mučírny přes střelnici, třídy, bazén olympijských rozměrů a tělocvičnu až po zdravotní kliniku, fyzioterapeutické zařízení a chirurgické sály – na pořizovacích výdajích se nešetřilo a údržba byla stejně pečlivá a nákladná.

S posledním břinknutím muž poposedl dopředu a také si otřel obličej. Měl tmavohnědé vlasy, nedávno ostříhané, po stranách téměř vyholené, nahoře zůstaly dlouhé a volné. Oči měl hnědé a působil jako typický Američan – no, až na ty tesáky, které byly jako vystřižené z Brama Stokera, a až na to, že nebyl o nic víc člověk ani Američan než ona. Bílé tílko, které měl na sobě, mělo sakra co dělat, jak se mu napínalo přes obrovské prsní svaly, a tmavá pokožka bez chloupků na tom byla stejně, napjatá na břišních svalech téměř k prasknutí.

Neměl tetování. Žádné parádičky. Nenápadné oblečení. A mluvil jen zřídka – když už otevřel pusu, vždycky šlo o logistiku, jako třeba který stroj použije Novo příště, nebo je tohle její ručník? Byl nezdolně zdvořilý, vzdálený jako horizont a zjevně nevnímal, že je ženská.

Zkrátka tenhle cizinec byl její nový nejlepší kamarád. I když neznala jeho jméno.

A trávili spolu spoustu času. Na konci každé noci, kdy cvičenci pobývali v centru, tu byli spolu sami – bratři cvičili přes den, ostatní cvičenci už byli vyčerpaní tím vším, co dělali během výuky.

Novo ale vždycky zbývalo trochu šťávy.

Kdepak energetické nápoje nebo xenadrin. Osobní démoni vás nakopnou o moc líp.

Jo, a byl tu ještě další důvod, proč radši zvracela do kýblu, než aby se poflakovala s ostatními, zatímco čekali na autobus, až je odveze z hory dolů.

„Krvácíš.“

Novo prudce zvedla hlavu. Muž stál nad ní, a když svraštila čelo, ukázal na její ruce.

„Krvácíš.“

Zvedla jednu dlaň a uviděla to, jo, rozhodně z ní teklo. Zapomněla si rukavice a žerď dvousetpadesátikilové činky, kterou předtím držela, se jí zařízla do masa.

„Jak se jmenuješ?“ zeptala se a tiskla ručník k rozedřeným místům.

Páni, to pálilo.

Když neodpověděl, znovu vzhlédla. A v té chvíli si položil ruku na hrudní kost a uklonil se.

„Jsem Ruhn.“

„To nemusíš.“ Složila froté ručník napůl a znovu si otřela čelo. „To klanění. Nejsem členka glymery.“

„Jsi žena.“

„No a?“ Když působil upřímně nechápavě, připadala si jako kráva. „To máš fuk, já jsem Novo. A podala bych ti ruku, ale…“

Ukázala mu zranění, na které ji předtím sám upozornil. Odkašlal si. „Těší mě.“

Jeho akcent se podobal jejímu, postrádal povýšené, protahované souhlásky aristokracie, a okamžitě si ho proto oblíbila ještě víc. Jak vždycky říkal její otec, bohatí lidé si můžou dovolit mluvit pomalu, protože se nemusí živit prací.

Takže bylo fakt těžké tuhle skupinu titulovaných lehkoživek respektovat nebo brát vážně.

„Nastupuješ do programu?“ zeptala se.

„Čeho?“

„Do výcvikového programu?“

„Ne. Chodím sem jen cvičit.“

Usmál se na ni – jako by tím obsáhl celý svůj životní příběh a také všechny plány do budoucna – a pak přistoupil k hrazdě. Shyby, které dělal, byly k neuvěření. Rychlé, ale kontrolované, zas a znova a ještě, až to přestala počítat. A stejně nepřestával.

Když konečně ustal, zhluboka dýchal, nebyl však nijak uštvaný.

„Tak proč ne?“

„Prosím?“ zeptal se překvapeně. Jako by snad zapomněl, že tu Novo ještě sedí.

„Výcvikový program. Proč k nám nenastoupíš?“

Ostře zavrtěl hlavou. „Nejsem bojovník.“

„Měl bys být. Jsi fakt silný.“

„Jsem jen zvyklý na manuální práci. Tam jsem k tomu přišel.“ Odmlčel se. „Ty jsi v programu?“

„Jo.“

„Bojuješ?“

„No jo. A líbí se mi to. Ráda vyhrávám a ráda způsobuju jiným bolest. Obzvlášť zabijákům.“ Když vykulil oči, obrátila ty svoje v sloup. „Ano, ženy bývají takové. Nepotřebujeme dovolení, abychom byly agresivní nebo silné. Nebo abychom zabíjely.“

Když se odvrátil, znovu se chopil hrazdy a pustil se do dalšího cvičení, v duchu se proklínala.

„Pardon,“ zahučela. „To nebylo určeno tobě.“

„Je tu snad ještě někdo jiný?“ zeptal se mezi shyby.

„Ne.“ Vstala a potřásla hlavou. „Jak jsem řekla, omlouvám se.“

„To nic.“ Nahoru. A dolů. „Ale…“ Nahoru. A dolů. „… proč nejsi…“ Nahoru. A dolů. „… s nimi?“

„S ostatními cvičenci?“ Pohlédla na nástěnné hodiny. „Rádi si orazí, než přijede autobus. Já nesnáším lelkování. Ale pravda, je čas jít. Tak zatím.“

Už byla u dveří, když promluvil. „To bys neměla.“

Novo se ohlédla přes rameno. „Prosím?“

Ruhn ukázal na odpadkový koš. „Často zvracíš, když cvičíš. Není to zdravé. Moc se namáháš.“

„Neznáš mě.“

„To nemusím.“

Otevřela ústa, aby mu nařídila, ať si nechá svůj mesiášský komplex pro sebe, ale on se jen odvrátil a pokračoval v těch svých shybech.

No jasně, pomyslela si. Skvěle, sakra. Co kdybych si šla prostě pouštět videjka s dobrotami a pořizovat selfíčka v jogínských pozicích.

#zonanezvraceni

Se stoupajícím vztekem se jí moc chtělo dát se s ním do hádky. I když byla unavená, až ji všechno bolelo, a on možná zabodoval s těmi zvratky, sakra. Žij a nech žít, víš?

Nebo spíš žij a nech každého, ať se ničí.

Kecy.

Ale to je fuk. Není důvod diskutovat s cizím člověkem o něčem, co neměla v úmyslu změnit.

Venku na chodbě bylo chladněji – nebo to možná byla jen otázka vnímání, dlouhá betonová roura k parkovišti působila dojmem, jako by tu bylo k dispozici mnohem víc vzduchu. Přiměla se kráčet dopředu, mířila k šatně, kterou používaly ona a Paradise jako jediné dvě ženy v programu. A jen co vstoupila, zavřela oči a zauvažovala, jestli nemá jet domů zpocená a nechutná.

Do háje.

Ta zatracená vůně.

Šampon Paradise ulpíval na stěnách jako barevný nástřik, pokrýval podlahu, stropní větrák vířil rychlostí patnácti set kilometrů za hodinu, stroboskopická světla a diskokoule: ve stísněné místnosti zabíral každičký čtvereční centimetr prostoru.

Co je na tom nejhorší? Ta ženská není nesnesitelná, ani neschopná, ani barbína, co se dá označit za Taylor Swiftovou ve světě Nirvany. Paradise byla ta, co vydržela nejdéle během pekelných přijímaček, a v terénu byla učiněný ďábel, s bleskurychlými reflexy a smrtící střeleckou muškou, kterou jeden musel vidět, aby uvěřil.

Ale ještě v něčem byla dobrá.

A i když Novo neměla právo ani důvod si toho všímat, a už vůbec ne se k tomu vyjadřovat, bylo nesmírně protivné pozorovat ty Peytonovy kradmé pohledy a postávání ve dveřích a ohlížení, kdykoli se Paradise zasmála.

To jediné, co bylo ještě protivnější? Že si Novo takových kravin vůbec všímala.

Peyton, syn Peythonův, ji rozhodně nezajímal. Koneckonců, některé věci se rozumějí samo sebou, jako třeba že si našinec nedá dobrovolně amputovat končetinu.

A navíc je tu osobní minulost.

Ne konkrétně s ním. Ale stejně.

Takže to, že si vůbec všimla jeho závislosti na té druhé, stačilo, aby měla Novo sto chutí mlátit se do hlavy.

Otočila se, aby zamířila do sprch, a zahlédla se přitom ve vysokém zrcadle – o němž si byla naprosto jistá, že se v pánské šatně nenalézá.

Což byl vlastně tak debilní sexismus…

To dobře známé láteření jí úplně vypadlo z hlavy, když zaznamenala svůj obraz. Oči se jí proměnily v duté jámy a břicho, obnažené mezi sportovní podprsenkou a legínami, bylo propadlé a nohy naběhlé svalovinou až na kostnaté hrboly kolenních čéšek.

Žádné boky, ani prsa, žádné ženské identifikační znaky… i ty dlouhé vlasy měla stažené do copu, který visel, jako by se schovával mezi mocnými vějíři svalů po obou stranách páteře.

Novo na sebe pochvalně kývla.

Jinak by to nechtěla.

Paradise si může nechat ty holčičí blbiny a všechny nenápadné pohledy světa. Daleko lepší je být silná než smyslná. To první vám přinese obdiv…

To druhé vás udrží v bezpečí.

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Tiráž

Titulní strana

Věnování

PODĚKOVÁNÍ

SLOVNÍČEK POJMŮ A VLASTNÍCH JMEN

Kapitola 1