Diktát shora

Helena Svobodová

Diktát shora

Text © 2019, Helena Svobodová

Grafická úprava a sazba © 2019, Lukáš Vik

Obálka © 2019, Helena Svobodová

1. vydání © 2019, Lukáš Vik – E-knihy hned

ISBN ePub formátu: 978-80-7536-260-5 (ePub)

ISBN mobi formátu: 978-80-7536-261-2 (mobi)

ISBN PDF formátu: 978-80-7536-262-9 (PDF)

Konverze do elektronických formátů:

webdesignér Lukáš Vik

http://www. lukasvik. cz

ÚVOD

Tato kniha je pro všechny lidi tady na zemi. Záleží na každém, zda si ji přečte celou, její část nebo o ni ani okem nezavadí. Je tu k nahlédnutí. Není to návod ani poučka. Je to shrnutí toho, co už všichni ví, jen si to občas potřebují připomenout.

Vysvětlivky:

Kurzíva – Moje otázky nahoru tomu, kdo mi odpovídá.

Mailová adresa na dotazy ke knize: autpismo-hs@post.cz.

NÁPAD

Ahoj tam nahoře!! Dnes se na vás obracím s prosbou. Chtěla bych napsat knihu. Přichází mi taková touha už dlouho. Možná už několik let. A najednou se mne minulý týden Michal zeptal: „Co bys chtěla dělat, co by tě nejvíc bavilo?“ Bez zaváhání jsem řekla: „Napsat knihu.“ Konstatoval, že jsem jeden z mála lidí, kteří okamžitě vědí, co chtějí. Mne to nepřekvapuje. Vždy hned vím, co chci. Až je to někomu nepříjemné. A tak mi doporučil, ať neváhám a začnu hned. Ani jeho nepřekvapilo, že bych ráda psala to, co mi vy nadiktujete. Naopak, je přesvědčen, že to budou jistě informace pro někoho tady dole potřebné.

Proto vás tímto žádám, zda mi můžete nadiktovat takové informace, které budou přínosné a potřebné pro širší okruh lidí. Jistě vyberete to nejzajímavější a nejaktuálnější téma. Nechci se po nikom opičit, vím, že touto formou dáváte nám sem info přes více lidí. Jen chci využít tuto schopnost a také svůj čas pro užitečnou věc.

Jednou ses ptala, proč učíme naslouchat právě tebe. Teď znáš odpověď. Myslela sis, že je to jen pro tebe nebo pro tvé blízké. Stále se ti zdálo, že tvých schopností využívá málo lidí. Zdálo se, že jsi nevytížená a bylo ti to líto. Byla to jen lichá obava. Čas přichází a já ti budu diktovat. Jen si musíš udělat čas, abychom to nepsali věky. Znáš se, pro jedno odkládáš druhé a tak dál a dál odkládáš věci, pro další a další.

Škoda, že tě tohle nenapadlo loni. Byla by to náplň do tvých prázdných dní. Ale vím, že by to pro tvoji páteř byla velká zkouška a zátěž. Tak teď bude ten správný čas. Přej si, aby tvůj každodenní program dával prostor i pro naši společnou práci. Dej mi čas na rozmyšlenou. Vím, co vám všem chci sdělit, ale musíme tomu dát nějakou formu. Teď si myslíš, že si to vše jen vymýšlíš, že to snad ani není možné!! Možné je vše, jen ty vaše přání musí být opravdová a musíte věřit, že se dají realizovat. Tohle je problém dnešního lidstva. Jmenuje se pochybnost.

DEN PRVNÍ – STÁVAJÍCÍ STAV

Jsem připravena napsat pár dnešních řádek. Jen nevím, jak si to představuješ?

Poslední dobou, pár posledních měsíců, se děje ve vaší zemi mnoho nečestného jednání. Jde o chaos, který je způsoben snahou jedinců dostat se do vedoucích pozicí, na důležité posty a nastolit takové pořádky, které by jim daly pravomoce a volné ruce pro další nekalosti. To vše by se mělo dít pod hlavičkou „Vše pro lidi, vše pro širokou veřejnost“. Je to směšné, že to stále takhle vychází. Nastává však čas, kdy se začínají rovnat vztahy. Tohle vše se děje jen a jen proto, aby si lidé uvědomili, že není více možné přehlížet a tím i tolerovat nepravosti na jakékoliv úrovni. Když nepoukážeš na drobné nešvary a nedostatky jen proto, abys nepřišel o práci, skloníš hlavu a zařezáváš dál, dál šlapeš podle tobě nevyhovujících pravidel, pak si sám zaděláváš na nemoc, na nespokojenost a na vleklé chronické choroby. To má za následek tvoji menší výkonnost, nespokojenost a stále se opakující nechuť pustit se do nových věcí. Často tě něco napadne. Často máš chuť začít něco dělat, sportovat, kreslit, něco vyrobit, někoho potěšit. Ale tvoje skepse, pramenící ze všech těch nepravostí, ti bere víru ve smysl jednání, podnikání, konání. Je to začarovaný kruh, a pokud se v něm chcete stále točit, pak je to špatné. Nastává doba, kdy lidé zase reptají a je otázkou jen krátkého času, kdy přichází rebelie. Nečekej žádnou revoluci. Pěkně mírovou cestou budou nastoleny pořádky, které nikdo nečeká. Někdy stačí jen málo ku změně stavu věcí. Já jen vím, že český člověk je odolný, pružný, přizpůsobivý a stále ochotný věřit v sebe, i když jednotlivé úseky víru ztrácí. Přesto se pak vzchopí a dokáže se vybičovat k neuvěřitelným výkonům. Jste tu proto, abyste se stali příkladem soudržnosti a pospolitosti, čestnosti a otevřenosti. Propagujete si každý sebe, ale v klíčových časech táhnete vždy za jeden provaz a nikdy nedopustíte, aby bylo vaše češství pošlapáno. Jste zde v pravý čas a máte zde velmi důležitý úkol. Být schopni vést si pospolitě slušné a vám milé soužití, bez Bohapánů jednoznačných soudců. Jste mi lidé milí a pro mne je čest být tu teď pro vás nápomocen.

Je to moc hezky řečeno. Ale co dál? Co mohu udělat já?

Jen tiše seď a naslouchej: Jsi jako malá víla, co by byla nejraději všude a vším. Není to třeba. Stačí jen tak stát a dívat se, jak ten svět plyne. Plynout s ním a nic nedělat. Někdy i doslova. Že jsi dnes nenakoupila?? Ptal se tě tvůj muž, skoro s výčitkou. Správné je, že jsi nic nestíhala a dělala jen to, co jsi chtěla a co bylo odpočinkové. Kéž by to dokázali i ostatní. Sama vidíš, že kolem tebe jsou lidé dvojí. Jedni jsou líní až hanba a druzí nemají míru a nevědí, kdy s prací skončit. A přitom ta střední cesta je zlatá. Snad se lidé poučí. Ale ty lenochy nic netlačí, jsou jako zpomalený film a jen závidí okolí. Závidí těm výkonným a rychlým, že stíhají, znají, mají. Bez protikladů by svět nebyl světem a nic by nebylo tak pěkně čitelné. Snaž se sama za sebe být vyrovnaná, otevřená a upřímná nejen k sobě, ale také k ostatním. Mnohdy jim je tvoje otevřenost a upřímnost velmi nepříjemná. Přesto v nich vždy zanechá určitou emoci, se kterou musí pracovat. Navenek nedají znát nic. Uvnitř se však odehrává určitý boj. Jsou zásadně proti tvému hodnotícímu názoru, leč pochybnost tu je. Je ona jediná, která mne tak vidí?? Jsou zde i jiní, co na mne mají názor, lišící se mé spokojené představě o sobě samém? Jak mne takhle někdo může vidět?? A to je to malé semínko pochybnosti. Čím větší egoista, tím větší semínko. Neb jeho přeci nikdo nebude hodnotit. Ale… A je tu ta pochybnost.

Každá vyslovená myšlenka, ať sebebezvýznamnější, se někde uchytí. Vše je provázáno se vším. A to je ten důvod, proč vás stále nabádám k říkání své pravdy ostatním. Mnohdy vámi pohrdají, mnohdy vás mají za malého bezvýznamného pitomce, ale……. Máte názor a říkáte ho veřejně bez sebemenších zábran a často bez emocí. Často opravdu suše a bezelstně. Ale říkáte. A to je pro ně nebezpečné, nepříjemné. Vede je to k zamyšlení a posuzování. Hledání nových pohledů a odpovědí. A pak také jim to pomáhá číst mezi řádky těch, kteří zas tak otevření nejsou a mluví v náznacích a příměrech. Najednou si dají lidé dohromady všechny ty drobnosti a zjišťují, že jejich názory nejsou zas tak populární a jejich pozice neochvějné. To vede k analýzám a mnohdy i ke změně pohledu na danou problematiku. Postoj se jen těžko mění, ale když přijde podnět, přichází zamyšlení a je to první krok k pokroku zvanému Změna. Kdyby nedocházelo ke změnám, tedy reakcím na dané podněty, lidstvo by se nevyvíjelo a bylo by stále někde v prapravěku.

Chtěla jsi vědět, o čem si budeme povídat. Budeme si povídat o všem, co je již dávno a dávno známé, ale co je třeba lidem připomínat a co je třeba uvádět do života. Každý ví, že si má čistit zuby tehdy, tak, a jak dlouho. Ale kdo to tak opravdu dělá? A takhle je to v lidském životě se vším. Lidé vědí nebo alespoň podvědomě tuší. Přesto nedbají a jsou pohodlní.

Ještě jednu věc si dnes můžeme říci. Je léto, jsou velká horka a vaše počasí se dlouhodobě přesouvá nějak jinak. Myslím tím, že se posouvají roční období. Bylo zde zvykem, že každé ze čtyř ročních období mělo svá pevná pravidla. Sníh, led, déšť, slunce. Vycházela z toho mnohá pranostika a lidé se podle nich mohli řídit. Dnes, poslední roky, se pranostikám nedaří navést vás na ty správné postupy. Zmrzlí nejsou zmrzlí, Medardova kápě už 40 dní nekape. Svatá Anna, chladna z rána je už o pár dnů dříve. Lidé jsou nespokojeni. Je velké horko a to se jim nelíbí. Prší právě teď, a to se jim nelíbí. Přichází bouřka, a to se jim nelíbí. Místo toho, aby byli vděčni za to slunce, vodu, povětří, stále jsou nespokojeni. Úkolem člověka není změnit svět a dostat se k ovládání počasí. Úkolem člověka je naučit se zareagovat a využít co nejlépe nastalé změny. Využít jich a naučit se živit právě podle těchto změn. Najít plodiny zdravé, které by v tomto klimatu prosperovaly a né jen se hnát za mamonem. Příklad si vezměte ze zvířat. Není to tak dlouho, co byly hory plné ovcí, a jeden pastevec se o celé stádo dovedl postarat. Sehnali jste je do údolí, obehnali dráty pod napětím a ještě nestíháte jejich údržbu. Ony se však přizpůsobily, a nebyly to změny jednoduché. Člověk změní vše kolem sebe, ale sám si chce zachovat co největší pohodlí na úkor přírody a živočichů. Jak se asi žije rybám, v těch znečištěných vodách? Přemýšlíte jen nad tím, aby jich byl dostatek na vaši obživu a aby byly výživově bezpečné pro člověka. Ale kdo z vás myslí na tu rybu? Jak se cítí? Jak se s takovým znečištěním vyrovnává? Jak jí je? Člověk je egoista! Já a zase já.

VZTAHY

Snad mne dnes potěšíte příjemným povídáním. Včera jsem nepsala. Byl to pro mne včera rozpolcený den. Cestování, ujasňování si generačních vztahových záležitostí, neskutečná odpolední únava a pak náročný večerní program. Krásná hudba, skvělá zábava na oslavě jednoho sportovního klubu v malé obci poblíž. A k tomu rozladěnost ze vzájemného nedorozumění s partnerem. Můj partner je skvělý člověk, který mne má upřímně rád, ale jeho chápání světa se diametrálně liší od mého pohledu. Jeho potěší maličkost, kterou pro něho udělám nebo mu dám, ale už ho nenapadne, že i mne by nějaká maličkost, pozornost, galantnost potěšila. Když vedle mne dopadne na sedačku a řádně mne při tom bouchne, bere to jako chlapské gesto sounáležitosti. Já bych čekala slůvko „promiň“. Když se takových odlišností nahromadí desítky, najednou se to ve mně vše začne vařit a během několika vteřin vypěním, už to není to vztekání, křik jako dříve. Jen přichází naštvanost, beznaděj, lítost. A jak jsem dnes náhodně zjistila, není to jen můj problém, ale obdobně to v posledních dnech probíhá v mnoha vztazích napříč generacemi.

Neříkám to proto, abych si tu postěžovala, ale ptám se, proč se to v tak značné míře děje právě teď. Vím, že je to zkouška vztahů. Zdá se mi však, že atmosféra houstne všude značnou měrou. Máte k tomu nějaké vysvětlení?

Nehledej za tím nic závratného. Jde pouze o prověřování charakterů a vztahů. Jak už jsem mnohokráte řekl tobě, říkám teď i pro všechny ostatní. Zrychlení tu je a dochází k čištění. Čištění je na mnoha úrovních. Jednou jde o čištění organizmů. Vaše průjmy, žaludeční nevolnosti, potíže s vyprazdňováním všeobecně, jsou jen čištění. Není třeba za tím hledat epidemii.

V mnoha knihách již bylo popsáno vztahové jednání. Když to vše shrnu a zjednoduším, tak si stačí uvědomit jen pár pravidel. Není třeba lhát jiným ani sobě. Lež se dříve či později odhalí a pak nastávají potíže, mnohdy i zásadnější, než kterým jsme lží chtěli předejít. Lhát sám sobě, jak vy říkáte, nevidět věci takové, jaké jsou, je také nevhodné a zbytečné. Děje se to z obavy komplikací a nesnází. Věci se odsunou, ale nevyřeší. Možná se najde nějaké náhradní řešení, ale všichni víme, že co nás má potkat, to dříve či později přijde. Proto mi přijde snazší, vyřešit věci hned a nic neodkládat. Strach je však veliký pán a vůdce nad naším jednáním. Podléhá mu každý. Někdo více a někdo méně. Někdo si to jen nechce připustit.

Dalším nešvarem je odkládání věcí pro pohodlnost až lenost. Partneři, ať životní či pracovní, přátelé, rodina, všichni očekávají plnění dohodnutých věcí. Stačí říci, že se provedení odkládá na tehdy a tehdy a pak se snažit úkol, program splnit v tomto termínu. Ale odkládání na někdy, bez zjevné dohody či omluvy, vede jen k napětí, které se opakováním stupňuje. Ano, taková maličkost nám může zničit vztah. Mnohdy krásný vztah, plný pohody, lásky, zážitků…

Jeden můj přítel, i já mám přátele, říká: „není nic krásnějšího, než opravdové přátelství. I ten zamilovaný partnerský vztah se v průběhu časů mění na přátelství.“ Nelze než souhlasit. Tak proč si takové vztahy kazit právě lží, záští, odkládáním, netolerancí?

TOLERANCE

Právě tolerance je další věc k zamyšlení. Často se pozastavujeme nad jednáním druhých lidí, bytostí. Nerozumíme, proč se zachovali právě tak a tak, nechápeme jejich zlost, lhostejnost, bolest, zášť, pomalost, lenost, rozmařilost, odevzdanost. Soudíme je. Neptáme se však, kde to vše pramení, jaké jsou příčiny takového jednání. Co si zažili? A když nám svoje důvody sdělí, nechápeme je. Chybí nám ten prožitek.

Jsem rád, že ses na chvíli posadila a budeš psát. Snad se ti povede povznést se nad ty stále se opakující starosti. V základu nejsou tvoje, ale potažmo se tě velmi citelně dotýkají. Jen vše hoď za hlavu. Stačí jedno tvoje rozhodnutí a ty se zase dostaneš do klidového stavu, do pohody a rozjímání.

SKUTEČNÉ BOHATSTVÍ

Do pohody se mi včera nepodařilo dostat. Stále se tu něco děje. Někdo přichází a odchází a já se nejsem schopna odpoutat od starostí.

Nevadí, snaha byla. Dnes je taky den. Vysvětlím ti, proč se to teď děje. Vzpomeň si na dobu nedávno minulou. Je tomu jen pár let, kdy ses potýkala s nesnázemi i ty. Byla jsi najednou sama na všechnu tu starost a práci. Pohybovala ses po domě, který dle tvých představ měl ještě mnoho k dodělání, dokončení. Kdyby sis ruce ušoupala, tak ses nemohla dobrat konce. Svojí energií a řešením situace se ti podařilo posunout se jinam. Dát věcem určitý řád, opustit milovaný dům a jít úplně jinou cestou. Teprve pak ti došlo, jak pomíjivé je veškeré snažení a tlačení velkých balvanů před sebou. Jednou ses s těžkým srdcem rozhodla pro radikální změnu a čekala jsi další potíže, další nesnáze. Jaké bylo tvoje překvapení, když jediné, co tě tížilo a stále tíží, jsou vzpomínky a lítost, že jsi musela opustit milované místo a věci. Přínosem je, že jsi poznala i jiný život. Můžeš být blíže svým dětem a máš i čas a prostor pro vnoučátka. Máš čas na věci, které tě bavily celý tvůj život, ale na které se ti nedostávalo prostoru.

A to je to co se děje mnoha lidem v této vypjaté době. Jedná se o změny velice radikální. Podstatné změny nastávají teď u každého z vás. Někdo si tyto změny chce uvědomit a někdo se jen diví, proč přicházejí nemoci, hádky, problémy. Nechtějí vidět příčiny, nechtějí se uzpůsobit novým okolnostem. Tak jako ses bála změny ty, neb jsi netušila, co tě čeká, jaké to přinese novinky, jaké příjemné prožitky, tak se bojí i hodně jiných. Jsou bezradní a neznají východiska. V mezilidských vztazích pak jde o nervozitu, zášť, vztek. Nikdo do nikoho nevidí. Neví, co se mu honí hlavou. Pocity jsou jen těžko sdělitelné. A kdo se dnes chce svěřovat. Ještě tak s úspěchem, s povýšením, novým domem… Ale se starostí a bezradností to jde těžko. V takových situacích je i složité soustředit se na čtení knihy. Natož soustředit se, abys mne slyšela. Buď ráda, že přes všechno to dění mne alespoň ty slyšíš. Mluvím tu na vás na všechny, snažím se být vám nápomocen ve všech vašich životních příbězích. Jdu se světlem za každým z vás. Ale jen málokdo mne slyší a jen málo z vás mne doopravdy poslouchá. Slyšet a poslouchat je rozdíl. Lidé jsou tak otupělí, protože na ně stále mluví lidé a sdělovací prostředky. Každý z vás ve skrytu duše touží po klidu a tichu. Moderní trendy dnešní doby však vyžadují sledování informací, poslech hudby a mnoho dalšího. Jakoby bez těchto věcí nebyl člověk schopen žít. Není tomu tak. I dnes jsou místa, kde klid a ticho převažují a lidé zde žijí klidný a spokojený život, plný vnitřních prožitků. Jejich prožitky jsou jen jejich, nemusí je s nikým sdílet. Naplňují je láskou a pohodou, klidem. Vyvolávají na jejich tvářích úsměv. Pomáhají tělu k uvolnění, procítění. Zbavují člověka nemocí, chmur, strastí. Mnohý obyvatel přetechnizovaného světa se dostal do takového prostředí a poznal tu slast. Ale návrat do chaosu je o tohle vnímání světa zase okrade. Zůstává vzpomínka. Já vás všechny nabádám, abyste pro zachování svého zdraví, dali prostor podobným klidovým okamžikům. Pak se každý z vás dostane do stavu, kdy mne uslyší. A je už jen a jen na něm, zda bude chtít slyšet nebo ne. Intuice je to, co je vám nápomocno. No to je moje rada pro každého. Kolik z vás ji poslechne? Většinou vítězí rozum a smysl pro povinnost, návykovost, zištnost. Kdo z vás se rozhodne pro řešení, které je pro něho finančně či časově nevýhodné? Jen málokdo. Většina si myslí, že horší a těžší cestou nemá jít. Většina z vás chce úspěch a mamon. Já vám říkám, bohatství člověka je v jiných věcech. Jsou krásy a bohatství, o kterých nemáte ani potuchu. Nepoznali jste je.

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Titulní strana

Tiráž

ÚVOD

NÁPAD

DEN PRVNÍ – STÁVAJÍCÍ STAV

VZTAHY

TOLERANCE

SKUTEČNÉ BOHATSTVÍ